УХВАЛА

26 липня 2021 року 
м. Київ
Справа №  916/3172/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Стратієнко Л.В. - головуючий, судді -Кібенко О.Р., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Одеської області
(суддя - Д`яченко Т.Г.) 
від 17.02.2021,
та постанову Південно - західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Мишкіна М.А., судді - Аленін О.Ю., Лавриненко Л.В.) 
від 11.05.2021,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ»
про стягнення 45  540 888,15 грн, 

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2021, залишеним без змін постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 у справі №916/3172/20 позов задоволено частково, стягнуто з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» основний боргу у розмірі 39  039  808,81 грн, пеню у розмірі 1  808  672, 76 грн, 3% річних у розмірі 1  759  705,69 грн, інфляційні втрати у розмірі 1  124  028,14 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 341  556,66 грн. 

Приймаючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій зазначили, що позовні вимоги у цій справі є обґрунтованими. Водночас, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, суди на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та частини першої статті 233 Господарського кодексу України зменшили розмір пені на 50% -  до 1 808 672, 76 грн, зазначивши при цьому, що таке зменшення розміру пені є розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача так і для відповідача. 

01.06.2021 АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 та постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 у справі №916/3172/20, в якій просило скасувати вказані судові рішення в частині відмови у стягненні 1 808 672, 76 грн пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути 1 808 672, 76 грн пені.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Звертаючись із касаційною скаргою, АТ "НАК "Нафтогаз України" посилається на порушення судами попередніх інстанцій статей 233 ГК України, статті 551 ЦК України та просить зазначені рішення та постанову скасувати в частині зменшення пені і вважає, що рішення та постанова в цій частині прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права.

АТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає, що питання зменшення пені, порядок та підстави такого зменшення має виняткове значення для скаржника, а також фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки стосується регулювання відносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансове становище підприємств - учасників цього ринку. При цьому скаржник посилається на те, що оскаржувані судові рішення суперечать висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, зокрема, щодо надання переваги правам відповідача перед правами позивача.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість зменшення пені на 50%, враховуючи те, що крім пені позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення 3% річних та інфляційні витрати, що є способом захисту майнового права й інтересу позивача, яке полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від відповідача, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити позивачу.

Також при прийнятті оскаржуваних рішень, судами було враховано, що АТ «Одеська ТЕЦ» довгий час перебувало в процедурі банкрутства, припинення провадження у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ» відбулось відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», з моменту закриття справи про банкрутство фінансовий стан залишається незадовільним; заборгованість АТ «Одеська ТЕЦ» перед основним кредитором - АТ «НАК «Нафтогаз України», відповідно до Акту звіряння розрахунків, станом на 31.08.2020, складає 933191082,73 грн; заборгованість єдиного споживача теплової енергії, яку виробляє АТ «Одеська ТЕЦ», - КП «Теплопостачанням Одеси» перед АТ «Одеська ТЕЦ», відповідно до Акту звіряння розрахунків станом на вересень 2020 року, складає 623041920,19 грн;           відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, оскільки в силу  п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями; здійснення оплати поставленого позивачем природного газу значною мірою залежить від розрахунків споживачів з відповідачем за спожиту теплову енергію.

Також суди зазначали, що доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану позивача, ускладнення в його господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять. Зменшення пені на 50% від нарахованої суми, що була заявлена, забезпечує баланс інтересів сторін як кредитора та боржника у зобов`язальних правовідносинах, з яких виник спір в суді.

Верховний Суд відхиляє доводи, викладені у касаційній скарзі щодо неврахування судами інтересів позивача, зокрема, незгоди з оцінкою майнового стану позивача, оскільки вони стосуються не підстав неправильного застосування судами норм матеріального права, а фактично є незгодою з висновками судів, які зроблені у справі, що переглядається, відповідно до встановлених конкретних обставин справи, що формують зміст спірних правовідносин.

Верховний Суд вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що питання порядку та підстав для зменшення судами пені має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з аналогічних спорів, беручи до уваги сформовану сталу практику суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме - у спорах про стягнення заборгованості з комунальних підприємств за поставлений природний газ (у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 902/484/19, від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 23.10.2019 у справі № 917/943/18, від 29.10.2019 у справі № 904/5405/18, від 30.09.2019 у справі № 905/1742/18, від 03.10.2019 у справі № 904/4285/18, від 10.10.2019 у справі № 909/636/16, від 05.08.2019 у справі № 916/2292/18, від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18, від 03.05.2018 у справі № 910/23417/16 з урахуванням фактичних обставин у кожній справі).

Зокрема, Верховний Суд виходить з того, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідки порушення зобов`язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Верховний Суд також дійшов висновку, що застосоване у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанції користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №   917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції правильно переглянув судове рішення у справі №916/3172/20 відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм статей 233 Господарського кодексу України та 551 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, що викладені у раніше прийнятих постановах, і підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи відсутні, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №916/3172/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 та постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 та постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 у справі №916/3172/20 надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                 Л. Стратієнко

Судді                                                                                                              О. Кібенко

                                                                                                                            І. Кондратова