Справа № 127/2583/21
Провадження № 22-ц/801/1810/2021
Категорія: 44
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року	Справа № 127/2583/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про стягнення матеріальних збитків,
Рішення ухвалила суддя Бессараб Н. М.
Рішення ухвалено о 15:37 год у м. Вінниці
Дата складення повного тексту рішення у рішенні не зазначена,

Встановив:
В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про стягнення матеріальних збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Хмельницького обласного суду від 03 лютого 2000 року його було засуджено за ст. 125 ч. 3, 17 ч. 2, 93 п. «Г», 206 ч. 3, 188-1 ч. 2, 100 КК України до 11 років позбавлення волі. Цим же вироком стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 49 506,32 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн. моральної шкоди, 3000 грн. за наклеп, та на користь ОСОБА_3 – 15 000 грн. моральної шкоди.
В ході досудового розслідування у кримінальній справі № 2-6/00 слідчим Вінницької міської прокуратури Грідіним В. В. в порядку забезпечення цивільного позову було накладено арешт на належне йому майно: автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вилучено мисливську рушницю ІЖ-27 НОМЕР_2 . Згідно з вироком суду на це майно повинно було бути звернуто стягнення в рахунок відшкодування присудженої матеріальної шкоди.
Згідно з листом Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 21 листопада 2017 року належний йому транспортний засіб ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 23 червня 2001 року відділом ДВС Вінницького УЮ знято з обліку для реалізації, а накладений на нього арешт було знято, і з того часу він не є власником зазначеного транспортного засобу. Отже, кошти від продажу автомобіля та мисливської рушниці повинні бути зараховані в рахунок погашення боргу за вироком Хмельницького обласного суду.
Однак, незважаючи на вилучення у нього майна та звернення стягнення на таке майно, 26 вересня 2017 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниця ГУЮ у Вінницькій області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за якою УПФУ у м. Вінниці зобов`язано проводити відрахування із його пенсії у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 51 263,75 грн. ОСОБА_2 та Центральному відділу ДВС міста Вінниця. На підставі зазначеної постанови протягом 2017-2019 років з його пенсії стягували кошти на користь ОСОБА_2 . 
Він звернувся до Центрального відділу ДВС ГУЮ у Вінницькій області за роз`ясненням причини неврахування державним виконавцем при винесенні постанови про звернення стягнення на доходи боржника тих сум, які були виплачені стягувачам за рахунок реалізації належного йому майна. 31 січня 2018 року його було повідомлено про те, що Центральний відділ ДВС м. Вінниця реалізацію майна не проводив, та будь-які відомості про реалізацію його майна у відділі відсутні. У цьому ж листі зазначено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, тому дослідити та надати будь-які копії матеріалів не представляється можливим.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 127/23327/18, яка набрала чинності 27 листопада 2019 року, визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Хмельницьким обласним судом на виконання вироку цього ж суду від 03 лютого 2020 року у справі № 2-6-00 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у зв`язку з повним погашенням боргу.
Однак, куди зникло вилучене у нього в ході досудового слідства майно, пояснити ніхто не може, а тому він вважає, що це майно було незаконно присвоєно працівниками виконавчої служби, які мали право і можливість розпорядитись ним після набрання вироком чинності та відкриття виконавчого провадження. А тому вважає, що діями працівників відділу ДВС йому було завдано матеріальної шкоди на загальну суму вартості майна 94 319,54 грн., а саме: автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 82 319,54 грн. та мисливської рушниці марки «ІЖ27» № НОМЕР_3 вартістю 12 000,00 грн.
У зв`язку з цим позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 94 319,54 грн. завданих йому матеріальних збитків, судові витрати – 1294,80 грн. та оплату вартості експертних досліджень по автомобілю та мисливській рушниці – 1569,02 грн. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про стягнення матеріальних збитків – відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , пославшись на необґрунтованість рішення суду та його невідповідність встановленим по справі обставинам, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов повністю, стягнувши з Державного бюджету України на його користь 95 888,56 грн., із яких: 82 319,54 грн. –вартість автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 12 000 грн. – вартість мисливської рушниці НОМЕР_4 ; 1569,02 грн. – вартість експертних досліджень по автомобілю та рушниці.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що наданими ним документами беззаперечно доведено, що у нього було вилучено автомобіль та мисливську рушницю, що за вироком суду на це майно було звернуто стягнення в рахунок погашення боргу та що реалізацію цього майна та звернення отриманих від реалізації майна коштів на виконання вироку суду в частині цивільного позову орган Державної виконавчої служби не вчинив, не дивлячись на те, що все майно було у розпорядженні відділу ДВС.
Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – залишити без змін, пославшись на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, при ухваленні рішення судом дотримані норми процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав жодних доказів, що підтверджують протиправність дій працівників державної виконавчої служби.
Відповідач Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення, пославшись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга є безпідставною, оскільки позивач не надав будь-яких доказів, що підтверджують протиправність діянь відділу ДВС. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними доказами протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби при виконанні вироку Хмельницького обласного суду від 03 лютого 2000 року, зокрема, щодо звернення в рахунок відшкодування збитків належної позивачу рушниці «ІЖ-27М» № НОМЕР_3 , автомобіля ВАЗ 2107, д.н., НОМЕР_1 , а також іншого майна позивача, описаного для забезпечення цивільного позову, спричинення позивачу шкоди, причинного зв`язку між протиправними (неправомірними) рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби та завданою позивачу матеріальною шкодою.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним.
Судом встановлено, що вироком Хмельницького обласного суду від 03 лютого 2000 року у справі № 1-6/2000р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 125 ч. 3, 17 ч. 1, 93 п. «г», 145 ч. 2, 100, 206 ч. 2, 189-2 КК України і призначено покарання: за ст. 125 ч. 3 КК України – два роки позбавлення волі; за ст. 17 ч. 1, 93 п. «г» КК України – дев`ять років позбавлення волі; за ст. 145 ч. 2 КК України – сім років позбавлення волі; за ст. 100 КК України – один рік позбавлення волі; за ст. 206 ч. 2 КК України – три роки позбавлення волі; за ст. 189-2 КК України – один рік позбавлення волі. На підставі ст. 42 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання остаточно до відбуття – одинадцять років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії посиленого режиму. Строк покарання рахувати з 02 липня 1999 року. Міру запобіжного заходу залишено утримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_2 3000 грн. моральної шкоди за наклеп, 49 506,32 грн. матеріальної шкоди; ОСОБА_4 – 2000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_5 – 2730 грн. матеріальної шкоди і 5000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_2 і ОСОБА_3 – по 15 000 грн. моральної шкоди кожному.
Відшкодування судових витрат покладено на ОСОБА_1 і стягнуто з нього на користь: Вінницької торгово-промислової палати за проведення товарознавчої експертизи 744 грн., за проведення технічної експертизи 2083,20 грн.; УМВС України у Вінницькій області за проведення судової хімічної експертизи 63,97 грн., за проведення судової балістичної експертизи – 507,72 грн.
Речові докази – рушницю «ІЖ-27М» № НОМЕР_3 , що зберігається у Вінницькому РВ УМВС вирішено звернути в рахунок відшкодування збитків, два аркуші – зберігати при справі, стріляну гільзу і два патрони – знищити, одяг підсудного передати його дружині ОСОБА_6 . Інші речові докази, а саме фрагменти обгорілої будівлі, перелічені на а. с. 230, вирішено знищити як такі, що не мають цінності. Майно, описане для забезпечення цивільного позову, вирішено звернути в рахунок відшкодування збитків (а. с. 83-88).
В ході розслідування зазначеної кримінальної справи слідчим було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ; майно, що знаходиться по АДРЕСА_2 , автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 (а. с. 20, 21, 25).
На виконання вказаного вироку суду 06 травня 2000 року Хмельницьким обласним судом видано виконавчі листи: про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49 506,32 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн. моральної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди за наклеп (а. с. 148, 151, 154). 
11 липня 2002 року державним виконавцем відділу ДВС Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці винесено постанову про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, згідно з якою передано непродане майно, а саме: цілий житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці, житловою площею 85,5 кв. м., позначений на плані літерою «А» та господарські будівлі: цегляні: сарай-баня – «Б», вбиральня-душ – «В», теплиця з металевого каркасу – «Б1», огорожа «№ 1-3», що належить боржнику ОСОБА_1 , за оцінкою, за якою майно було передано на реалізацію в рахунок погашення боргу громадянам, що заявили про своє бажання залишити непродане майно за собою, пропорційно по 74,73% відповідно до залишку боргу: ОСОБА_2 – 74,73% на суму 47 782,50 грн., що становить 74,81% будинку з господарськими спорудами; ОСОБА_3 – 74,73% на суму 10 616,76 грн., що становить 16,62% будинку з господарськими спорудами; ОСОБА_5 – 74,73% на суму 5473,74 грн., що становить 8,57% будинку з господарськими спорудами (а. с. 39). 
23 липня 2002 року на підставі зазначеної постанови державного виконавця Слободян Г. В. та ОСОБА_2 видано свідоцтва про придбання жилого будинку з публічних торгів, які посвідчені приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В. О. та зареєстровані в реєстрі за № 912, 910 (а. с. 37, 38).
10 червня 2019 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59257828 за виконавчим листом № 2-6-2000, виданим 06 травня 2000 року Хмельницьким обласним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн. (залишок боргу – 2911,46 грн.) (а. с. 46).
11 червня 2019 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59257695 за виконавчим листом № 2-6-2000, виданим 06 травня 2000 року Хмельницьким обласним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 грн. моральної шкоди (залишок боргу – 14 557,01 грн.) (а. с. 48).
26 вересня 2017 року та 06 вересня 2018 року державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 54607686 з виконання виконавчого листа № 2-6/00, виданого 06 травня 2000 року Хмельницьким обласним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49 506,32 грн. матеріальної шкоди, винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою зобов`язано УПФУ у м. Вінниці здійснювати відрахування із доходів ОСОБА_1 у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу (а. с. 42, 44).
Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 12 серпня 2019 року № 1253 за період з грудня 2014 року до серпня 2019 року із пенсії ОСОБА_1 утримано згідно виконавчих листів ДВС 32 428,07 грн. (а. с. 35-36).
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2018 року у справі № 686/6107/18 визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Шумер О. М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 вересня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 54607686 (а. с. 53).
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 127/23327/18 визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Хмельницьким обласним судом 06 травня 2000 року на виконання вироку Хмельницького обласного суду від 03 лютого 2000 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у зв`язку із повним погашенням ним боргу. Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 06 вересня 2018 року у виконавчому провадженні ВП № 54607686 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 (а. с. 51-52).
Згідно відповіді Регіонального сервісного центру у Вінницькій області № 31/2-3802 від 21 листопада 2017 року – транспортний засіб ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , 23 червня 2001 року на підставі рішення Державної виконавчої служби Вінницького управління юстиції знято з обліку для реалізації; інформації про вартість, за яку реалізовано транспортний засіб та куди перераховано кошти від його реалізації, сервісні центри МВС не мають (а. с. 34).
Із відповіді Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 26 вересня 2017 року № С-425/2.2/1/01-24 вбачається, зокрема, що у Центральному відділі ДВС міста Вінниця перебував виконавчий лист № 2-6/2000 від 06 травня 2000 року, виданий Хмельницьким обласним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 15 000 грн. моральної шкоди, постанову про відкриття провадження за яким державним виконавцем було винесено 08 січня 2014 року. В ході здійснення виконавчого провадження 28 листопада 2014 року державним виконавцем надіслано подання про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої направлено до УДАІ УМВС України у Вінницькій області для виконання. 26 грудня 2014 року до відділу надійшло повідомлення з УМВС України у Вінницькій області про накладення обмеження на проведення реєстраційних операцій по транспортному засобу ВАЗ 2107, належному ОСОБА_1 16 січня 2015 року здійснено вихід за місцем проживання боржника, в ході якого встановлено, що зазначений транспортний засіб відсутній та місце його знаходження не відоме, про що складено відповідний акт та в цей же день винесено постанову про розшук майна боржника, копію якої направлено для виконання до УДАІ УМВС України у Вінницькій області. 26 вересня 2017 року на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а. с. 56-57).
Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру у Вінницькій області № 31/2-Ш.-16 від 08 лютого 2018 року згідно бази даних Єдиного державного реєстру МВС станом на 08 лютого 2018 року транспортний засіб ВАЗ 2107, власником якого був ОСОБА_1 , знятий з обліку для реалізації 23 червня 2001 року (а. с. 26).
Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, розглянувши звернення ОСОБА_1 , надало відповідь за № 20/С-867 від 30 жовтня 2019 року про те, що надати інформацію щодо місцезнаходження мисливської рушниці ІЖ-27 НОМЕР_2 не представляється можливим, оскільки такі відомості становлять інформацію з обмеженим доступом, тому не можуть бути розголошені (а. с. 27).
У відповідях Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області № 133280/15.26-25/14 від 09 грудня 2019 року та № 10084/15.26-25 від 31 січня 2018 року на звернення ОСОБА_1 зазначено, що Центральний відділ ДВС міста Вінниці реалізацію майна не проводив та будь-які відомості, викладені у заявах ОСОБА_1 , відсутні (а. с. 24, 29).
Із відповідей Хмельницького апеляційного суду від 10 липня 2020 року № 01-19/13 та від 29 липня 2020 року № 01-17/204 слідує, зокрема, що в матеріалах кримінальної справи № 2-6/2000 відсутні документи на підтвердження факту реалізації майна боржника (будинколодіння в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, автомобіля ВАЗ, рушниці) та письмові докази того, що ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце реалізації цього майна, його оцінку і переоцінку; з матеріалів справи не вбачається, чи було зараховано вартість зазначеного майна в рахунок відшкодування шкоди потерпілим (а. с. 92, 93).
Відповідно до відповіді адресованої суду першої інстанції Центральним відділом ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 05 березня 2021 року № 33872/18.26-28/14, надати запитувану інформацію не представляється можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 сплинув та відповідно до п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» завершені виконавчі провадження знищені (а. с. 110).
Згідно відповіді наданої суду першої інстанції Територіальним сервісним центром МВС № 0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області від 15 березня 2021 року № 31/2-579, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру транспортний засіб ВАЗ 2107, 1993 року випуску, 23 червня 2001 року був знятий з обліку для реалізації та 27 червня 2001 року у ТСЦ 2641 РСЦ ГСЦ МВС Івано-Франківської області був перереєстрований на ОСОБА_7 . Вказати вартість придбання транспортного засобу не видається можливим, оскільки документи, які були підставою для перереєстрації зберігаються у ТСЦ 2641 РСЦ ГСЦ МВС Івано-Франківської області та термін зберігання таких документів три роки; питання місцезнаходження коштів від реалізації транспортного засобу не відноситься до компетенції ТСЦ РСЦ ГСЦ МВС (а. с. 113).
Із відповіді Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 23 травня 2021 року № 5664/200/2021, вбачається, що Вінницький РУП ГУПН у Вінницькій області не володіє інформацією щодо переміщення мисливської рушниці ІЖ-27 НОМЕР_2 , яка зберігалась у Вінницькому РВ УМВС Вінницької області, оскільки будь-які документальні підтвердження як у Вінницькому РУП ГУНП у Вінницькій області, так і в його підпорядкованих підрозділах відсутні у зв`язку із закінченням строків архівного збереження у відповідності до діючого на той час наказу Міністерства внутрішніх справ України № 519 від 04 червня 2002 року «Про перелік документів, що утворюються в процесі органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів» (а. с. 115).
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Предметом позову у цій справі є вимога ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих йому, на його думку, неправомірними діями працівників відділу ДВС, якими, як він вважає, було незаконно присвоєно вилучене у нього в ході досудового слідства по кримінальній справі майно (автомобіль ВАЗ 2107, вартістю 82 219,54 грн. та мисливську рушницю НОМЕР_4 , вартістю 12 000 грн.), кошти від реалізації якого вони зобов`язані були звернути в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнутої з нього вироком Хмельницького обласного суду від 03 лютого 2000 року.
З урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи/та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи/та осіб незаконними.
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконання провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Водночас обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. У свою чергу відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неправомірність (незаконність) дій працівників Центрального відділу ДВС у м. Вінниці та привласнення ними вилученого у позивача в ході досудового слідства по кримінальній справі майна: автомобіля ВАЗ 2107 та мисливської рушниці НОМЕР_4 , кошти від реалізації якого вони зобов`язані були звернути в рахунок відшкодування збитків за цивільним позовом, на що позивач посилався як на підставу позову.
Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами вчинення неправомірних чи незаконних дій або бездіяльності органом державної виконавчої служби чи/та його посадовими особами при виконанні вироку Хмельницького обласного суду від 03 лютого 2000 року щодо звернення стягнення в рахунок відшкодування збитків на належне позивачу майно: автомобіль ВАЗ 2107 та мисливську рушницю НОМЕР_5 , зокрема не довів факту присвоєння посадовими особами відділу ДВС зазначеного майна, про що зазначено в позовній заяві. Вимоги про визнання дій/бездіяльності посадових осіб відділу ДВС неправомірними не заявляв. Також позивач не надав доказів того, що діями/бездіяльністю державного виконавця йому завдано шкоди, причинного зв`язку між такими діями/бездіяльністю та завданою йому матеріальною шкодою. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належу оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача.
Доводи апеляційної скарги позивача правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, дотримано норм процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	І. М. Стадник