П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2515/20	

Категорія: 105000000          Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
          Місце ухвалення: м. Херсон
          Дата складання повного тексту: 18.11.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  - Бітова А.І.
суддів             - Лук`янчук О.В.
                      - Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ), в якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність ДКСУ, яка полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні виконавчого листа від 21 грудня 2019 року в справі №657/435/18 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 650 000 грн.;
-          зобов`язати ДКСУ відповідно до ч.1 ст. 3 та ч.1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень":
вчинити дії щодо виконання виконавчого листа від 21 грудня 2019 року у справі №657/435/18 на суму 650 000 грн.;
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до ДКСУ до моменту виконання виконавчого листа від 21 грудня 2019 року в справі №657/435/18 на суму 650 000 грн.
-          стягнути з ДКСУ на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 98 000 грн.
-          встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 24 грудня 2019 року він направив поштовим відправленням з повідомленням про вручення заяву відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" на адресу Головного управління (далі ГУ) ДКСУ у Херсонській області в якій просив виконати рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року в справі №657/435/18 про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 650 000 грн. До заяви додавалися документи: оригінал виконавчого листа Каланчацького районного суду, копії судових рішень та довідка банку про відкритий рахунок.
Зазначене поштове відправлення доставлено до ГУ ДКСУ у Херсонській області 26 грудня 2019 року.
Станом на час звернення з даним позовом вказане рішення Каланчацького районного суду Херсонської області про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача грошових коштів залишається невиконаним.
Інформація про причини невиконання судового рішення на адресу позивача від Казначейської служби не надходила.
За запитом від 21 серпня 2020 року позивач отримав відповідь від ГУ ДКСУ у Херсонській області про те, що виконавчий лист направлено для подальшого виконання до ДКСУ.
З моменту подання позивачем всіх документів, необхідних для проведення безспірного списання коштів з державного бюджету, сплило більше восьми місяців, що, на думку позивача, є достатнім строком для виконання виконавчого документу. Однак, незважаючи на такий тривалий час перебування судового рішення і виконавчого документа на виконанні в структурі Казначейства, вони реалізовані так і не були.
Ці обставини, на думку позивача, свідчать про протиправну бездіяльність ДКСУ, що полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні виконавчого листа в справі №657/435/18 на суму 650 000 грн.
Недотримання державою свого зобов`язання провести безспірне списання коштів з державного бюджету протягом тримісячного строку, неминуче викликало у позивача почуття розпачу через відсутність ефективного засобу юридичного захисту.
Протиправною бездіяльністю ДКСУ завдано моральну шкоду, розмір якої позивач оцінив в 98 000 грн.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що після здійснення заходів, передбачених Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі Порядок №845), ГУ ДКСУ у Херсонській області листом від 27 січня 2020 року №13-20/10-4/403 на виконання п.п.36-37 Порядку №845 направило до ДКСУ пакет документів щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача грошові кошти в розмірі 650 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Зазначений пакет документів знаходиться в ДКСУ на виконанні за спеціальною бюджетною програмою КПКВК 3504030 "Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб".
Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на поточний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504030 передбачено 50,00 млн. грн. 
ДКСУ, у межах зазначених вище асигнувань, у поточному році виконано судових рішень на загальну суму 35,5 млн. грн. Станом на 28 вересня 2020 році у ДКСУ за бюджетною програмою КПКВК 3504030 обліковується виконавчих документів на загальну суму близько 138,396 млн. грн., які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого документу позивача.
Позивачем пред`явлено до ДКСУ на виконання виконавчий лист Каланчацького районного суду Херсонської області по справі №657/435/18 про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди у розмірі 650 000 грн., тому механізм виконання даного виконавчого документу регламентований п.п.35-40 розділу "Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам" Порядку №845.
Позивач, помилково посилаючись на п.п.50-51 Порядку №845, описує в позовній заяві механізм нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою", адже боржником є Державний бюджет України, а не державний орган чи підприємство, установа. Даний виконавчий документ виконується за рахунок коштів Державного бюджету України за бюджетною програмою КПКВК 3504030 за черговістю надходження на виконання рішень суду (п.п.35-40 Порядку №845).
Також помилковим є посилання позивача на Закон про гарантії, оскільки правовідносини, які склалися, не підпадають під дію Закону про гарантії.
Відповідач звертав увагу, що Порядок №845 не передбачає строку для виконання рішень суду про стягнення відшкодування шкоди з державного бюджету.
Наведене, на думку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 частково.
Визнано протиправною бездіяльність ДКСУ, яка полягає у порушенні строків виконання виконавчого листа від 21 грудня 2019 року в справі №657/435/18 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 650 000 грн.
Зобов`язано ДКСУ вчинити дії щодо виконання виконавчого листа від 21 грудня 2019 року у справі №657/435/18.
В апеляційній скарзі ДКСУ ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги ДКСУ зазначає, що наразі зазначений пакет документів знаходиться в ДКСУ на виконанні за спеціальною бюджетною програмою КПКВК 3504030 "Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. їх посадових і службових осіб" (далі - КПКВК 3504030).
Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на поточний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504030 передбачено 50,00 млн. грн.
Казначейством, у межах зазначених вище асигнувань, у поточному році виконано судових рішень на загальну суму 46 млн. грн. Станом на 28 вересня 2020 року у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504030 обліковується виконавчих документів на загальну суму близько 138,396 млн. грн., які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого документу позивача, а станом на 22 грудня 2020 - 123,727 млн. грн.
Таким чином, питання щодо перерахування коштів позивачу розглянеться Казначейством після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчого документу позивача.
ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДКСУ, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
21 грудня 2019 року Каланчацьким районним судом Херсонської області видано виконавчий лист в цивільній справі №657/435/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Херсонській області, ДКСУ про стягнення моральної шкоди. Відповідно до виконавчого листа, стягненню з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 650 000 грн.
24 грудня 2019 року позивач звернувся до ГУ ДКСУ у Херсонській області із заявою про виконання виконавчого листа від 21 грудня 2019 року, виданого в справі №657/435/18.
26 грудня 2019 року заява позивача отримана третьою особою, що підтверджується повідомленням про вручення 26 грудня 2019 року поштового відправлення №7350106133960 від 24 грудня 2019 року.
21 серпня 2020 року позивач звернувся до ГУ ДКС України у Херсонській області зі зверненням про виконання судового рішення в справі №657/435/18 про стягнення з Державного бюджету України моральної шкоди в розмірі 650 000 грн.
У відповідь, листом "Про надання відповіді на звернення" №04-20/12-3-10/3950 від 27 серпня 2020 року, третя особа повідомила позивача, що у відповідності до п.37 Порядку №845 листом від 27 січня 2020 року №13-20/10-4/403 направлено виконавчий лист до ДКСУ для подальшого виконання, який буде виконано в порядку черговості, після виконання рішень суду, які надішли раніше.
В матеріалах справи знаходиться лист третьої особи до відповідача "Про направлення виконавчих документів" №13-20/10-4/403 від 27 січня 2020 року.
Оскільки судове рішення в справі №657/435/18 не виконано, кошти позивачу не перераховано, останній, не погоджуючись із бездіяльністю ДКСУ, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушення прав позивача зумовлене саме протиправною бездіяльністю Державної казначейської служби України, як особи, що здійснює виконання рішень суду, боржником за якими є держава або її органи, яка полягає у невиконанні більше трьох місяців виконавчого листа від 21 грудня 2019 року в справі №657/435/18 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 650 000 грн.
Доводи скаржника про недостатнє асигнування за бюджетною програмою КПКВК 3504030 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" не узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини. Адміністративний суд при здійсненні судочинства  виходить з того, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню у встановлений законом строк.
Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
При вирішенні даного спору, суд першої інстанції вказував на надмірну тривалість виконання судового рішення, та застосовували до спірних правовідносин тримісячний строк, встановлений ч.4 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п.48 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників №845.
За змістом ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" цим Законом закріплені гарантії щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, в яких боржниками є державні органи, державні підприємства, установи, організації, а також юридичні особи, примусова реалізація майна яких забороняється відповідно до законодавства.
Однак, зі змісту резолютивної частини рішення у справі №657/435/18 слідує, що на користь позивача стягнуто моральну шкоду у розмірі 650 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку.
Колегія суддів звертає увагу на те що, як у випадку виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, так і у випадку відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові, зокрема, незаконними діями органу, що провадить досудове розслідування, джерелом виплати є кошти державного бюджету, а безспірне списання коштів державного бюджету в обох випадках здійснює ДКСУ, проте цього не достатньо для того, щоб вважати ці правовідносини однорідними.
Обов`язок держави відшкодувати шкоду (за Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду") виникає з правовідносин, суть яких можна охарактеризувати як деліктні, а вид юридичної відповідальності - цивільно-правовий. У цих правовідносинах боржником є держава, яка реалізує свій обов`язок щодо відшкодування шкоди (на підставі судового рішення) через ДКСУ, тоді як гарантії держави щодо виконання судових рішень і виконавчих документів, боржником за якими є, зокрема, державний орган, а також участь ДКСУ у цьому процесі мають інше призначення та завдання. В останньому випадку виконання судових рішень щодо стягнення коштів покладено на органи казначейства як на органи, які здійснюють казначейське обслуговування рахунків відповідного державного органу. Боржником в такому випадку є державний орган, який несе зобов`язання перш за все своїм коштом в межах асигнувань з державного бюджету, що і зумовлює участь ДКСУ у виконанні таких судових рішень.
У випадку з позивачем теж йдеться про стягнення коштів, однак не з державного органу, а з державного бюджету, право на відшкодування яких передбачає Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".
Зобов`язання держави щодо відшкодування шкоди у випадках, визначених законом, не слід ототожнювати із зобов`язаннями державних органів за судовим рішенням (про стягнення коштів), а відтак не можна уподібнювати механізм виконання судових рішень в обох цих випадках. Крім того, виконання судових рішень в обох описаних ситуаціях відбувається за різними бюджетними програмами, що поряд з наведеним вище також підтверджує доводи відповідача про те, що правова регламентація правовідносин щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є в одному випадку державний орган, в іншому - держава, відрізняється, і застосування окремих нормативних положень з однієї сфери правовідносин до іншої є помилковим.
Висновок суду першої інстанції про протиправність бездіяльності ДКСУ щодо несвоєчасного виконання рішення суду у справі №657/435/18, ґрунтується виключно на вимогах Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" щодо строку виплати коштів (ч.4 ст. 3 Закону). 
Такий висновок був би правильним, коли б спірні правовідносини регулювалися вказаним Законом.
Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. 
Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень вчиняв бездіяльність за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи. 
Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №826/17656/16, постанові від 30 квітня 2020 року у справі №804/2076/17.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, на підставі яких частково задоволено позовні вимоги, ґрунтуються на помилковому застосуванні до спірних правовідносин норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Також, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано того, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню також положення п.48 Порядку №845, оскільки вказаним пунктом регулюються правовідносини, що виникли з підстав списання бюджетних коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, в той час як за твердженнями відповідача виконавчий лист №657/435/18 перебував на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504030 "Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна, стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб".
ДКСУ, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та п.3 Порядку №845, виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.
Відповідно п.39 Порядку №845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.
Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.
Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, відповідач направляв запити до Міністерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040, зокрема, листами від 30 січня 2020 року №5-05-1-05/2200, від 03 лютого 2020 року №5-05-1-05/3274, від 06 квітня 2020 року №5-05-1-05/6446, від 16 квітня 2020 року №5-05-1-05/11281, від 05 червня 2020 року №5-05-1-05/9834, від 24 червня 2020 року №5-05-1-05/10969, від 18 серпня 2020 року №5-05-1-05/14407. 
На листи Казначейства щодо збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504030 Міністерством фінансів України надавались відповіді, в яких зазначено, що "питання збільшення бюджетних призначень Казначейству для виконання судових рішень може бути розглянуто у разі внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік та виходячи з можливостей дохідної частини державного бюджету".
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач вживає заходи з метою належного виконання виконавчих листів, у тому числі виконавчого листа, за яким стягувачем є позивач.
Колегія суддів зазначає, сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допускає ухилення від виконання судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, та як наслідок, похідних позовних вимог.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст.321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Державної казначейської служби України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.