Постанова
Іменем України
 
18 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 199/7148/20
провадження № 61-7998св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року в складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ТОВ «ФК «Гелексі», ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності.
 
Позов мотивований тим, що з кінця 2019 року та протягом 2020 року  ОСОБА_1 почали надходити дзвінки від відповідачів стосовно повернення коштів на підставі кредитного договору №66843 від 03 квітня 2019 року. Зокрема, вимагали повернення коштів за невідомі йому борги, які виникли на підставі невідомого договору, вчиненого (укладеного) через електрону систему Інтернет.
 
У червні 2020 року позивачу стало відомо, що невідомою особою, з яким начебто у нього однакові персональні дані, а саме, прізвище - ОСОБА_1 , ім`я - ОСОБА_1 , по-батькові - ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що були використані для отримання кредиту готівкою у ТОВ «ФК» ГЕЛЕКСІ». В подальшому, на підставі Договору доручення №231017 від 23 жовтня 2019 ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» було відступлене право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Про це свідчить, отримані на підставі адвокатського запиту, відповіді і документи з вищевказаних фінансових компаній, а також копії документів з матеріалів кримінальної справи. Також надано «Анкета за договором №66843» від 03 квітня 2019 та «Договір позики № 66843 від 03 квітня 2019», що свідчить про підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредиту на суму 3 000,00 грн, а також Договір доручення № 231017 від 23 жовтня 2017 року з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».
 
Ознайомившись з вказаними документами, позивач зазначав, що при оформлені кредиту надавався паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 23 травня 1996 року, який він ніколи не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з його, а саме НОМЕР_1 на відміну від його довідки з РНОКПП, яку видано 14 січня 2019 року, різниця датою видачі, а саме - 29 серпня 2001 року. Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої позивачу особи, яка тримає в руках паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23 травня 1996, що перебуває у розпорядженні відповідачів.
 
Позивач, з метою встановлення розповсюдження та використання персональних даних сторонніми особами, звернувся до відповідних компетентних органів, а саме Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, з відповідей яких вбачається, що ОСОБА_1 отримав 14 січня 2019 свій РНОКПП. Крім того, вказані листи засвідчують, що РНОКПП НОМЕР_1 , присвоєний саме йому. Також вказано, що стосовно особи з паспортом серії НОМЕР_2 в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача.
 
З відповіді, наданої Управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області вбачається, що паспорт серії НОМЕР_2 належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який значиться, як померла особа. Інші відомості у довідці не відображені. Під час оформлення кредиту невідомими йому особами, були зазначені засоби зв`язку та місце роботи, які позивачу не відомі та він ніколи не працював у ТЕХНООПТОРГ-ТРЕЙД. 
 
19 грудня 2018 року позивачем до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області подано заяву про вчинення аналогічних злочинів з використанням його персональних даних. На підставі ухвали слідчого судді від 28 грудня 2018 відкрито кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040630000050.  Крім того, порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20 серпня 2020 року та № 12020045630000009 від 07 липня 2020 року, стосовно особи яка сфотографована на фотокартці. Таким чином, позивач вважав себе жертвою шахрайський дій з боку не відомих осіб.
 
ОСОБА_1 просив:
визнати недійсним договір позики № 66843 від 03 квітня 2019 року, укладений між ним та ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та застосувати до нього наслідки недійсності; 
визнати недійсним договір доручення № 231017 від 23 жовтня 2017 року між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», який укладено на підставі кредитного договору №66843 від 03 квітня 2019 року в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 66843 від 03 квітня 2019 між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 та застосувати до нього наслідки недійсності.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська в складі судді: Подорець О. Б., від 18 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Визнано недійсним договір позики № 66843 від 03 квітня 2019 року, укладений між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 . 
 
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час проведення верифікації клієнта, ТОВ «ФК «Гелексі» не до кінця проведена ідентифікація особи, яка надала документи персональні дані. Відповідно до відомостей які надані Українським бюро кредитних історій, ТОВ «ФК «Гелексі» проводилась перевірка 03 квітня 2019 року о 20:06:52 виключно через цю систему. Тобто за РНОКПП НОМЕР_1 , який належить позивачу, проте був наданий невідомою особою. Оскільки позивач не укладав спірний кредитний договір, то суд вважав, що кредитний договір № 66843 від 03 квітня 2019 року, укладений між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 , слід визнати недійсним. В частині позовних вимог, щодо визнання недійсним договору доручення № 231017 від 23 жовтня 2017 між ТОВ «ФК «Гелексі та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», який укладено на підставі договору № 66843 від 03 квітня 2019 року в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 66843 від 03 квітня 2019 року слід відмовити, оскільки позивач не є стороною вказаного договору, крім того суду не надано доказів порушення прав позивача внаслідок укладення зазначеного договору.
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року закінчено дії по підготовці справи за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Гелексі» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гелексі» задоволено. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року року в частині визнання недійсним договору позики №66843 від 03 квітня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 , скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 рокузалишено без змін. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріалами справи не підтверджується факт того, що позивач оспорюваний договір позики не укладав. Позивачем не доведено, що даний договір був укладений іншою особою, яка була б визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого КК України. Саме лише звернення до правоохоронних органів не може бути розцінене як належний та допустимий доказ обґрунтованості позовних вимог. Факт вчинення кримінального правопорушення під час укладання спірного договору позики перевіряється судом у кримінальному провадженні, ні обвинувального, ні виправдувального вироку на час розгляду даного позову судом не постановлено. З матеріалів даної справи не вбачається та не доведено позивачем, що він не є клієнтом сервісу з надання онлайн позик ТОВ «ФК «Гелексі». Доказів вчинення шахрайських дій з грошовими коштами на рахунку позивача матеріали справи не містять та позивачем суду не надано. Позивач доказів, що хтось міг скористатись його особистими даними паспорта громадянина України, доступу до Логіна та Паролю Особистого кабінету, за розголошення відомостей за які він несе особисту відповідальність. Отже, судом першої інстанції не було у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Позивач зазначає те, що він договір позики не підписував, волевиявлення на його укладення було відсутнє. Однак доводи позивача про те, що він договір позики не підписував не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи.
 
Аргументи учасників справи
 
06 травня 2021 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу в якій просив: постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року скасувати; направити справу на новий розгляд до апеляційного суду чи залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що всупереч приписам статті 369 ЦПК України судом апеляційної інстанції справа була призначена у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи. Однак, судом передчасно було прийнято таке рішення, що свідчить про порушення процесуального права, та обмеження мого права на відкритий та публічний судовий розгляд. У справі, що переглядається, предметом позову є немайнова вимога - про визнання оспорюваного правочину недійсним. Якщо ж у справі наявні вимоги немайнового характеру, то розгляд такої справи в суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Таким чином, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що зазначена справа в апеляційному порядку може бути розглянута без повідомлення учасників справи - у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Вказане позбавило позивача мати розумну можливість представляти свої інтереси як учаснику справи за правилами, які передбачені процесуальним законодавством, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду. Водночас це, перешкодило скаржнику належним чином користуватися передбаченими статті 43 ЦПК України процесуальними правами.
 
У серпні 2021 року ТОВ «ФК «Гелексі»подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін. Відзив мотивований тим, що як вбачається з частини першої статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Тому суд апеляційної інстанції не розглядає справи за правилами загального позовного провадження, а здійснює такий розгляд виключно в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно, розгляд справи № 199/7148/20 в порядку спрощеного позовного провадження здійснений судом апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального права.
 
У серпні 2021 року ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити касаційну скаргу без задоволення та частково змінити постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року. Відзив мотивований тим, що право вимоги за договором позики № 66843 від 03 квітня 2019 року, до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» не передавалось, кредитором за даним Договором позики залишається ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ».  ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» лише здійснює надання послуг згідно договору доручення № 231017 від 23 жовтня 2017 року, відповідно до якого за дорученням ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» приймає на себе зобов`язання здійснювати від імені ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» фактичні і юридичні дії по стягненню заборгованості з фізичних осіб за кредитними договорами, а отже ТОВ «ЄАПБ» не може бути відповідачем в цій по цивільній справі.
 
У серпні 2021 року ТОВ «ФК «Гелексі» подало письмові пояснення в яких зазначило, що справи у спорах між позичальниками та фінансовими установами з приводу дійсності електронних договорів позики у подібних до цієї справи правовідносинах неодноразово були предметом касаційного перегляду, за результатами якого Верховним Судом сформульований висновок щодо процесуального обов`язку позивача надати докази спростування правомірності електронного правочину та констатована правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності у справах належних і допустимих доказів укладення позивачами електронних договорів позики.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року: відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні; справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 26 липня 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Позиція Верховного Суду
 
Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).
 
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).
 
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 204/9551/18 (провадження № 61-11394св20) зазначено, що «приписи частини першої статті 369 ЦПК України щодо письмового провадження за наявними у справі матеріалами можуть бути застосовані судами апеляційної інстанції лише у випадку, якщо позивачем заявлені виключно вимоги майнового характеру і розмір ціни позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Якщо ж у справі наявні вимоги немайнового характеру, то розгляд такої справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи».
 
У справі, що переглядається:
ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року закінчено дії по підготовці справи за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Гелексі» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (том 2, а. с. 36);
в оскарженій постанові апеляційного суду вказано, що «відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою. Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін» (том 2, а. с. 58);
ОСОБА_1 пред`явив, зокрема, немайнові вимоги (про визнання недійсним договорів);
аналіз матеріалів справи свідчить, що повідомлення (виклик) учасників справи на 31 березня 2021 року не здійснювалось;
розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції мав відбуватися з повідомленням учасників справи і колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про можливість розгляду цієї справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
 
У частині четвертій статті 411 ЦПК України закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
 
Доводи касаційної скарги, з урахуванням необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладениху постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 204/9551/18 (провадження № 61-11394св20), дають підстав для висновку про те, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року скасувати. 
 
Передати справу № 199/7148/20 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 рокувтрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                              Н. О. Антоненко
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук
 
М. Ю. Тітов