ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року	Львів	Справа № 300/1357/21 пров. № А/857/10883/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                            Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                 Обрізка І.М., Шинкар Т.І. 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року про повернення позовної заяви, постановлену суддею Шумей М.В. у м. Івано-Франківську у справі № 300/1357/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                         В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути на його користь середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплаті компенсації за нетримане речове майно) за період з 15.08.2018 року по 05.02.2019 року. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху через те, що позивач не подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням поважних причин його пропуску.
20 квітня 2021 року на адресу суду першої інстанції від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду у якій позивач вказав, що про порушення свого права на належний розрахунок при звільненні дізнався 10.03.2021 року, коли отримав довідку військової частини НОМЕР_1 про зарахування грошової компенсації за неотримане речове майно.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу з мотивів пропуску строку звернення до суду без поважних причин.
Приймаючи цю ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дізнався про порушення свого права 05.02.2019 року, в той час коли отримав компенсацію за неотримане за час служби речове майно. При цьому, суд вказав, що на перебіг строку звернення до суду не має значення факт отримання позивачем довідки від відповідача.
Не погодившись з цією ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини поважності причин пропуску строку звернення до суду. Позивач вважає, що строк звернення до суду відліковується з моменту отримання ним довідки військової частини про факт виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.
За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини другої статті 122 КАС України.
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 26.05.2021 року по справі № 380/5093/20 розглядаючи спір про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Апеляційний суд встановив те, що остаточний розрахунок при звільненні з позивачем відповідач провів 11 лютого 2019 року.
Отже, 11 лютого 2019 року є днем, коли позивач дізнався, що остаточний розрахунок при звільненні з ним проведено, та днем, коли у позивача виникли підстави для звернення до суду із цим позовом.
Із вказаним позовом позивач звернувся до суду 01 квітня 2021 року.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. КАС України строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку, що визначається місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Отже, останнім днем строку звернення до суду із цим позовом є 11 березня 2019 року.
Наведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про пропущення позивачем строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, із цим позовом.
Частиною 1 та 2 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи те, що позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції прийняв вірне рішення про повернення позовної заяви позивачу.
Водночас, суд першої інстанції при прийнятті рішення виходив з неправильних мотивів про застосування до спірних правовідносин трьохмісячного строку звернення до суду та невірно встановив дату виплати компенсації за неотримане речове майно на картковий рахунок позивача (11.02.2019 року), тому ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне змінити з мотивів наведених у цій постанові.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального, однак це не призвело до неправильного вирішення питання, внаслідок чого оскаржену ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів повернення позовної заяви. 
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 300/1357/21 змінити в частині мотивів повернення адміністративного позову ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повний текст постанови складений 15.09.2021 року