ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року 
м. Київ
Справа №  875/1775/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н. Г. - головуючого, Жукова С. В., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання Громак В. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" 
на ухвалу  Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2021
у справі № 875/1775/21
за заявою Акціонерного товариства "Полтава-банк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" 
у третейській справі № 2/488 
за позовом Акціонерного товариства "Полтава-банк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс"; Товариства з обмеженою відповідальністю "Шостхім" 
про стягнення грошових коштів за кредитним договором №4746 від 22.10.2018,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року АТ "Полтава-банк" звернулось до Східного апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 12.03.2021 у справі № 2/488. 

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач добровільно не виконує рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 12.03.2021 у третейській справі № 2/488, яким з ТОВ "Бакс" на користь АТ "Полтава-банк" стягнуто прострочену заборгованість за кредитним договором № 4746 від 22.10.2018 в сумі 6 633 296,70 грн, з яких 6 000 000,00 грн - тіло кредиту, 368 597,45 грн - відсотки за користування кредитом, нараховані по 07.02.2021 включно, 264 699,25 грн - пеня за прострочення платежів, що утворилися за період з 01.11.2019 по 11.03.2020 включно та 38 136,82 грн третейського збору.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі №875/1775/21 (суддя Здоровко Л. М.) заяву АТ "Полтава-банк" про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду задоволено.

Східний апеляційний господарський суд, розглядаючи справу як суд першої інстанції, задовольнив заяву АТ "Полтава-банк", оскільки дійшов висновку про відсутність визначених ст. 355 ГПК України підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

ТОВ "Бакс" звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви АТ "Полтава-банк" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 12.03.2021 у справі № 2/488.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ "Бакс" зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків про відсутність підстав для відмови                   АТ "Полтава-банк" у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 12.03.2021 у справі № 2/488, не врахувавши, що рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою. Скаржник наголошує, що формулювання третейської угоди, укладеної між сторонами, не дозволяє дійти чітких висновків щодо спорів, на які вона поширюється. 

Попри наведене, ТОВ "Бакс" стверджує, що третейська угода у розумінні Закону України "Про третейські суди" взагалі відсутня, оскільки в кредитному договорі сторони погодили альтернативне право банку звернутись до господарського суду в загальному порядку для вирішення спору замість обраного сторонами третейського суду, що, на думку скаржника, повністю нівелює попередню домовленість сторін про передачу спору на розгляд третейського суду.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ "Полтава-банк" просить апеляційну скаргу                     ТОВ "Бакс" залишити без задоволення, а ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 875/1775/21 - без змін.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання всі учасники справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., дослідивши матеріали справи №875/1775/21 та третейської справи № 2/488, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 55 Закону України "Про третейські суди" визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Норма аналогічного змісту визначена і в ч. 6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди".

Отже, при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 12.03.2021 у третейській справі № 2/488 з ТОВ "Бакс" на користь АТ "Полтава-банк" стягнуто прострочену заборгованість за кредитним договором № 4746 від 22.10.2018 в сумі 6 633 296,70 грн, з яких 6 000 000,00 грн - тіло кредиту, 368 597,45 грн - відсотки за користування кредитом, нараховані по 07.02.2021 включно, 264 699,25 грн - пеня за прострочення платежів, нарахована за період з 01.11.2019 до 11.03.2020 включно та 38 136,82 грн третейського збору.

Задовольняючи заяву АТ "Полтава-банк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, Східний апеляційний господарський суд виходив з того, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 12.03.2021 у справі № 2/488 прийнято у спорі, передбаченому третейським застереженням у кредитному договорі та не містить способів захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачених законом, рішення третейського суду у добровільному порядку зобов`язаною стороною не виконано, справа, у якій прийнято рішення третейського суду підвідомча третейському суду відповідно до закону, склад третейського суду відповідав вимогам закону, АТ "Полтава-банк" звернулось до господарського суду із заявою про видачу наказу у межах встановленого ч. 2 ст. 352 ГПК України строку, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про скасування рішення третейського суду чи визнання недійсною третейської угоди; а також доказів того, що у провадженні інших судів наявні заяви про оскарження чи скасування рішення третейського суду.

Разом з тим ТОВ "Бакс" вважає, що рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи, а також адміністратор за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

В п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про третейські суди" визначено, що третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

За змістом ч. ч. 1, 4- 6 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Як вбачається із матеріалів справи №875/1775/21 третейської справи № 2/488, а також встановлено судом першої інстанції, рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" у третейській справі № 2/488 мотивоване нелажним виконанням ТОВ "Бакс" взятих на себе зобов`язань за укладеним із АТ "Полтава-банк" за кредитним договором від 22.10.2018 №4746.

В п. 6.1 кредитного договору від 22.10.2018 №4746 вказано, що спори між сторонами цього договору вирішуються у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" у відповідності з Регламентом цього третейського суду, або за вибором банку в господарських судах, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Із наведених умов кредитного договору від 22.10.2018 № 4746 вбачається, що його сторони уклали третейську угоду у вигляді третейського застереження в договорі, яке не суперечить вимогам цивільного законодавства щодо форми та змісту, а також не обмежує конституційні права жодної із сторін, в тому числі і заявника апеляційної справи, на звернення до суду.

При цьому, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що формулювання третейської угоди, укладеної між сторонами, не дозволяє дійти чітких висновків щодо спорів, на які вона поширюється, оскільки таке третейське застереження є невід`ємною частиною самого кредитного договору від 22.10.2018 № 4746, в якому зазначено про предмет договору, найменування сторін та їх місцезнаходження, місце і дату укладання третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження, а спори що виникають з цього договору підлягають вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз».

Крім того, третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення сторін цієї угоди до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спорів, що виникають з кредитного договору від 22.10.2018 № 4746.

Відтак встановивши, що рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, а також відсутність інших визначених ст. 355 ГПК України підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, Східний апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення відповідної заяви АТ "Полтава-банк".

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, з урахуванням викладеного, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що ухвала Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 875/1775/21 прийнята відповідно до фактичних обставин, з дотриманням норм чинного законодавства і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 253, 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" - залишити без задоволення.

Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі №875/1775/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                      Ткаченко Н. Г. 

Судді                                                                                            Жуков С. В.

                                                                                               Пєсков В. Г.