УХВАЛА

19 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 300/3634/20
адміністративне провадження № К/9901/29917/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі № 300/3634/20 за позовом ОСОБА_1 до управління Держпраці в Івано-Франківській області, Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, стягнення моральної шкоди та визнання протиправним і скасування наказу № 122-кт від 11 грудня 2020 року, 
в с т а н о в и в :
Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила:
визнати протиправним і скасувати наказ Державної служби України з питань праці від 09 грудня 2020 року № 664-к "Про затвердження висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців у 2020 році" в частині щодо висновків про результати оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , з підстав протиправності; 
стягнути з управління Держпраці в Івано-Франківській області відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн;
визнати протиправним та скасувати наказ № 122-кт від 11 грудня 2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади заступника начальника управління Держпраці в Івано-Франківській області.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань праці від 09 грудня 2020 року №664-к "Про затвердження висновків щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців у 2020 році" в частині щодо висновків про результати оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань праці      №122-кт від 11 грудня 2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади заступника начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області.
Стягнуто з Державної екологічної інспекції України середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 28 січня по 13 лютого 2020 року в розмірі 12   635,09 грн.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.
У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.
За правилами частини першої  статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Дослідивши подану касаційну скаргу на предмет відповідності наведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на ряд нормативно правових актів, фактичні обставини справи, твердження про порушення судами норм матеріального та процесуального права. Однак, це не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Позивач у касаційній скарзі посилається, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 6 грудня 2019 року у справі № 820/5274/16 (щодо вказівки у акті (рішенні) суб`єкта владних повноважень про звільнення державного службовця на підставі Закону України «Про державну службу» некоректної норми статті закону) та від 30 вересня 2020 року у справі № 560/1764/19 (відносно застосування судом апеляційної інстанції частини п`ятої статті 44 Закону України «Про державну службу», Порядку № 640 та необхідності наведення у висновку щорічного оцінювання державного службовця обґрунтувань виставлення балів окремо по кожному завданню згідно з додатком 4 Порядку № 640).
Проте правовідносини у справі № 820/5274/16 не є подібними, оскільки у цій справі, на відміну від обставин справи № 300/3634/20, при виданні розпорядження про звільнення      відповідач послався на норми права, які не регулюють процедуру вивільнення державних службовців.
Щодо посилання на неврахування висновку Верховного Суду у справі № 560/1764/19, то суди виходили з того, що негативні оцінки із виставленням балу "0", "2" необґрунтовані окремо по кожному завданню, виставлення відповідних балів без такого обґрунтування окремо по завданнях не може свідчити про об`єктивність оцінки роботи позивачки. За відсутності відповідних обґрунтувань неможливо встановити достовірність виставлення середнього балу.
У той же час у справі № 300/3634/20 апеляційний суд прийшов до висновку, що оскільки жодне із поставлених завдань позивачкою не виконано, тому їй було поставлено « 0» балів відповідно за кожне завдання, тобто обґрунтування виставленої оцінки було перевірено судом.
Таким чином спірні правовідносини також не є подібними.
Звертаючись з касаційною скаргою на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач зазначає про відсутність конкретного висновку Верховного Суду у правовідносинах щодо застосування пункту 12 Порядку № 640, а також відносно того хто в розумінні Закону України «Про державну службу» є керівником державної служби для осіб, які займають посади заступників керівників територіальних органів виконавчої влади та/або займають посади державної служби категорії «Б» і «В», а відповідно вправі на підставі пункту 34 Порядку № 640 визначати Завдання та ключові показники.
Проте у той же час скаржник не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Щодо можливості розгляду даної категорії справ за правилами спрощеного провадження відповідно до статті 12 КАС України, на що посилалась у касаційній скарзі позивач, то це питання вже було вирішено судом апеляційної інстанції, який прийшов до висновку, що розгляд справи належало здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. 
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України,
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі № 300/3634/20 за позовом ОСОБА_1 до управління Держпраці в Івано-Франківській області, Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, стягнення моральної шкоди та визнання протиправним і скасування наказу № 122-кт від 11 грудня 2020 року повернути скаржнику.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя	М.В. Білак