ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 вересня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/362/21
Головуючий у першій інстанції – Карпусь  І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1059/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                   головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                   суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.       
                                   секретар: Позняк О.М.    
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання незаконним та скасування наказу про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки (суддя Карпусь І.М.), ухвалене о 14 год. 29 хв. у м.Ніжин, повний текст рішення складено 26 квітня 2021 року,       
                                      В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0015. Позов мотивовано тим, що 22 березня 2017 року позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. На час подання заяви вказана земельна ділянка була вільною від використання. Листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20 квітня 2017 року повідомлено, що відповідач не має можливості розглянути заяву по суті та прийняти відповідне рішення. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року було задоволено позов ОСОБА_4 і визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволу ОСОБА_1 згідно її заяви від 22.03.2017 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту ОСОБА_5 на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області та зобов`язано відповідача повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. Наказом відповідача від 20 листопада 2018 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року позивачці надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. Відповідно до відповіді ФОП « ОСОБА_6 » на адвокатський запит щодо обставин, які унеможливлюють розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 , було встановлено, що вже зареєстрована земельна ділянка площею по 2,0 га з кадастровим номером 7423387400:07:001:0015. ОСОБА_1 вказувала, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, незважаючи на те, що йому було відомо, що позивачка та третя особа по справі вчинили всі юридично значущі дії щодо одержання у власність фактично одну й ту саму земельну ділянку, що було відомо про розгляд Чернігівським окружним адміністративним судом справи щодо протиправної бездіяльності на предмет відмови у наданні дозволу позивачці через наявність формальних обставин, які не передбачені чинним законодавством, що було відомо про факт звернення третьої особи з клопотанням про надання йому безоплатно у власність вищевказаної земельної ділянки на місяць пізніше від позивачки, передав спірну земельну ділянку у власність ОСОБА_3 . За доводами позивачки, оспорюваний наказ порушує її права та законні інтереси через те, що протиправна бездіяльність відповідача, яка полягала у безпідставних відмовах у наданні дозволів при розгляді заяви від 22.03.2017 року, протиправно позбавила її права на отримання у власність земельних ділянок.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що дії відповідача свідчать про недобросовісну його поведінку у правовідносинах, що склалися з позивачем з приводу отримання спірної земельної ділянки у власність, однак зазначене мало місце до виявлення інтересу до спірної земельної ділянки ОСОБА_3 , тобто до виникнення конкуренції інтересів стосовно земельної ділянки. Також суд дійшов висновку, що попри недобросовісну поведінку відповідача до моменту виникнення конкуренції стосовно спірної земельної ділянки, вільної від використання, позивач згідно із законом не була позбавлена права і можливості замовити виготовлення проекту землеустрою з відведення бажаної земельної ділянки і розпочати задовольняти свій інтерес щодо набуття її у власність, чого не вчиняла упродовж тривалого часу. Крім того, суд оцінив поведінку ОСОБА_3 у правовідносинах, що склалися, як добросовісну.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка, вчиняючи всі необхідні та визначені законом дії для набуття права власності на земельну ділянку, діяла в порядку, передбаченому нормами чинного законодавства, вчиняла всі необхідні дії для правомірного набуття у власність земельної ділянки та протягом року зверталась із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області  із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою і до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. За доводами ОСОБА_1 , між наданням їй дозволу на розробку проекту землеустрою та виділенням земельної ділянки вже у власність третій особі минуло менше одного календарного місяця, що унеможливлювало розроблення проекту землеустрою позивачем, оскільки така процедура займає час не менше одного календарного місяця. Позивачка вказує, що за умови добросовісних та законних дій відповідача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою протягом 30 днів з дня подання заяви, ОСОБА_4 реально могла отримати земельну ділянку ще у 2017 році, однак дії відповідача щодо неодноразових відмов у наданні дозволу на розробку технічної документації, що є одним з етапів отримання ділянки у власність, були незаконними. Позивачка вважає, що Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області порушено один із основних принципів, на яких базується земельне законодавство, - принцип забезпечення гарантій прав на землю, що є підставою для скасування оспорюваного наказу. Крім того, за доводами ОСОБА_1 , без відповідного дозволу вона була позбавлена можливості рухатись усіма законними етапами для отримання бажаної земельної ділянки у власність, а тому висновки суду першої інстанції щодо не розроблення проекту землеустрою земельної ділянки самостійно є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства України.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач посилається, що на час прийняття наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_3 земельна ділянка була вільна, передбачених законодавством підстав для відмови останньому у наданні вказаного дозволу не було. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області вказує, що документація із землеустрою на спірну земельну ділянку позивачем не замовлялася, не розроблялася та на затвердження до відповідача не подавалася, тобто позивач, крім отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, ніяких дій щодо реалізації наказу Головного управління від 20.11.2018 №25-9048/14-18-сг «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» не вчиняв, а враховуючи, що право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 набув 18.02.2021 року, у позивача для реалізації наказу було більше ніж 2 роки. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції частково не відповідає.
По справі встановлено, що 22 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а.с. 28 т.1).
20 квітня 2017 року та 22 червня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області надало відповіді про відсутність можливості розглянути вказану заяву по суті та прийняти відповідне рішення у зв`язку з тим, що Перемозька сільська рада не надала інформацію щодо своєї позиції стосовно відведення у власність зазначеної земельної ділянки (а.с.20, 21 т.1).
Також згідно з листом відповідача від 12 лютого 2018 року земельна ділянка, з приводу якої ОСОБА_7 звертається, включена в межі земельного масиву, який на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» передбачається для передачі у власність громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на Сході країни, отже відповідач не має правових підстав надати заявниці дозвіл на розроблення документації із землеустрою (а.с.22 т.1).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на розроблення проектів землеустроїв, викладену у листах: 12.02.2018 Ш-6614/0-407/0/94-18; 12.02.2018 К-6678/0-406/0/94-18; 12.02.2018 К-6679/0/94-18; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустроїв згідно статті 118 Земельного кодексу України щодо відведення кожному земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду (а.с.23-26 т.1).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20 листопада 2018 року надано дозвіл ОСОБА_7 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а.с.27 т.1).
Згідно з відповіддю фізичної особи – підприємця ОСОБА_6 від 02.03.2020 на звернення адвоката Зубицької Л.М. з приводу унеможливлення розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умові власності для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області зазначено, що при зверненні вказаних громадян було перевірено наявність вільних земель на Публічній кадастровій карті України і встановлено, що відповідно до викопіювань з планово-картографічного матеріалу Перемозької сільської ради з вказаним бажаним місцем розташування земельних ділянок, що додаються до наказів Управління, вже зареєстровані дві земельні ділянки площею по 2,0 га з кадастровим номером 7423387400:07:001:0013, 7423387400:07:001:0015 (а.с.29 т.1).
ОСОБА_3 03 жовтня 2018 року подав до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області заяву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а.с.83 т.1).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 24 жовтня 2018 року №25-8307/14-18-сг ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, за цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства (а.с.31 т.1).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 14 грудня 2018 року №25-9818/14-18-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 площею 2,0000 га (кадастровий номер 7423387400:07:001:0015) із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (а.с.32 т.1).
Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7423387400:07:001:0015 площею 2 га зареєстровано за ОСОБА_3 18 лютого 2021 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-9818/14-18-сг від 14 грудня 2018 року (а.с.84 т.1).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить суд  визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність третій особі ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2,00га, кадастровий номер 7423387400:07:001:0015.
У статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Частинами першою, другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Отже, за приписами закону позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.
За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивачка, порушуючи питання про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, яким третій особі по справі було затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку, не залучає ОСОБА_3 до участі у справі в якості відповідача, хоча предметом позову фактично є набуте ним право власності на земельну ділянку.
Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Оскільки судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).  
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -                                                      
                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 24  вересня 2021 року.

Головуючий:                                                             Судді