ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6660/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М., 
розглянувши  у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Державної екологічної інспекції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року (суддя 1-ї інстанції Віхрова В.С.) у справі №160/6660/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Державної екологічної інспекції України та Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особи на стороні відповідачів: Державна екологічна інспекція України у Донецькій області, Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області,  Державна екологічна інспекція України у Херсонській області  про скасування наказів та поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності,- 
ВСТАНОВИВ:
18.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції України, Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа з боку позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особа на стороні відповідача: Державна екологічна служба України у Донецькій області, Державна екологічна служба України у Запорізькій області та Державна екологічна служба України у Херсонській області, з урахуванням уточнених позовних вимог, про скасування наказу ДЕІ № 114-о від 28.04.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 "; скасування наказу ДЕІ № 371-о від 19.10.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 "; скасування наказу ДАМЕІ № 199/к від 19.10.2020 року "Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 "; поновлення на рівнозначній посаді начальника Державної екологічної інспекції Південного округу, що відповідає його освіті, кваліфікації і досвіду роботи; визнання протиправною та такою, що порушує трудові права та право на проходження державної служби викривача корупційного правопорушення бездіяльність до Державної екологічної інспекції України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 на переведення від 10.03.2020 року за вх№ 993/20; визнання протиправною та такою, що порушує трудові права та право на проходження державної служби викривача корупційного правопорушення бездіяльність до Державної екологічної інспекції України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 на переведення до ДЕІ Південного округу (Запорізька та Херсонська області) від 10.09.2020 року;  визнання протиправною та такою, що порушує трудові права та право на проходження державної служби викривача корупційного правопорушення бездіяльність до Державної екологічної інспекції України щодо нерозгляду заяви на переведення до ДЕІ Харківської області від 06.10.2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржені накази прийняті в порушення норм чинного законодавства, а бездіяльність щодо нерозгляду заяв на переведення порушують трудові права позивача.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021р. позов задоволено частково.
Визнаний протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Визнаний протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №199/к від 19.10.2020 року "Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ".
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На вказане рішення суду Державною екологічною інспекцією України подана апеляційна скарга в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не обґрунтував підстави виходу за межі позовних вимог та поновив позивача на роботі, проте таких позивачем не заявлялось. Вважає, що позивачем в порушення норм процесуального права було подано заяву, яка прийнята судом, про уточнення позову, яка по суті змінює і предмет і підстави позову. Вважає, що судом здійснено невірні висновки про те,  що позивач 07.09.2020р. вийшов на роботу, оскільки беззаперечних доказів цьому подано не було.
Представником позивача подано пояснення на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні. У поясненнях зазначив, що відповідачем не спростовано у скарзі висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості підстав прийняття наказів, що скасовані судом. Щодо рішення суду першої інстанції про поновлення позивача на посаді, зазначив, що це є вимогою законодавства при вирішенні питання трудового спору. Щодо уточнення позовних вимог, то такі були лише доповнені, з підстав прийняття відповідачем інших наказів відносно позивача. Зазначення судом у рішенні деяких неточних тверджень щодо ліквідації органу та посад осіб, не призводить до спростування висновків по суті задоволених позовних вимог.
Національне агентство з питань запобігання корупції направив відзив в якому вказали, що позицію з певних питань у справі виклали у поясненнях на позов та просять розглянути справу на підставі матеріалів, що містить така.
Інші учасники процесу не скористались правом подання відзиву.
Сторони повідомлені про день, час та місце  розгляду справи
Справа розглянута судом апеляційної інстанції із застосуванням режиму відеоконференції.
В судовому представник відповідача, особи, що подала апеляційну скаргу, підтримала її доводи та просила задовольнити. 
Представник позивача підтримала доводи пояснень на апеляційну скаргу та просила відмовити у її задоволенні.
Інші учасники процесу (представники) до суду апеляційної інстанції не з`явились.
Колегія суддів, заслухавши сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом Державної екологічної інспекції України №118-о від 27.12.2011 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України.
28.04.2020 року Державною екологічною інспекцією України було прийнято наказ №114-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Зі змісту вказаного наказу встановлено, що відповідно до статті 87 Закону України "Про державну службу", постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2020 року №39 "Про ліквідацію територіального та міжрегіонального органу Державної екологічної інспекції" та наказу Державної екологічної інспекції України від 06.02.2020 року №26 "Про ліквідацію Державної Азовської морської екологічної інспекції", наказано звільнити ОСОБА_1 з посади начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря датою, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, у зв`язку з ліквідацією Державної Азовської морської екологічної інспекції, відповідно до пункту 1-1 частини 1 та абзацу 1 частини 3 статті 87 Закону України "Про державну службу", з виплатою двох середньомісячних заробітних плат.
Підставою прийняття наказу від 28.04.2020 року №114-о визначено попередження про наступне вивільнення від 20.02.2020 року, акт Державної Азовської морської екологічної інспекції від 11.03.2020 року.
Не погоджуючись з прийняттям вказаного наказу від 28.04.2020 року №114-о, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Під час судового розгляду справи, 19.10.2020 року Державною екологічною інспекцією України було винесено наказ №371-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Зі змісту вказаного наказу встановлено, що відповідно до статті 87 Закону України "Про державну службу" та у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря 19.10.2020 року відповідно до абз. 1 ч.2 ст. 87 Закону України "Про державну службу", у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.
Підставою прийняття наказу від 19.10.2020 року №371-о визначено лист Державної Азовської морської екологічної інспекції від 06.10.2020 року з наданими листками непрацезданості серії АДЮ №№006765, 664300, 715986, 716041, 583392, 545970, 544355, 731724, 544374, 737785, 736241, 544384, серії АДЦ №404065.
З відзиву Державної екологічної інспекції України, поданого до суду 04.12.2020 року та пояснень Державної екологічної інспекції України, поданих до суду 29.12.2020 року, встановлено, що наказ від 28.04.2020 року №114-о "Про звільнення ОСОБА_1 " визнано нечинним наказом від 19.10.2020 року №372-о.
З копії наказу від 19.10.2020 року №372-о відомо, що Державною екологічною інспекцією України було визначено вважати таким, що втратив чинність наказ від 28.04.2020 року №114-о.
19.10.2020 року ДАМЕІ прийнято наказ №199/К "Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ".
Зі змісту вказаного наказу встановлено, що відповідно до частини 2 статті 87 Закону України "Про державну службу", абзацу 2 частини 3 статті 87 Закону України "Про державну службу" та у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря 19.10.2020 року відповідно до абз. 1 ч.2 ст. 87 Закону України "Про державну службу", абзацу 2 частини 3 статті 87 Закону України "Про державну службу", та у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.
Підставою для прийняття вказаного наказу визначено наказ Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 року №371-о.
Наказом Державної екологічної інспекції України було винесено наказ від 20.10.2020 року №374-о "Про внесення змін до наказу Держекоінспекції від 19.10.2020 року №371-о", яким внесено зміни до підстави наказу Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 року №371-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", замінивши літери та цифри "АДЮ №404065" літерами та цифрами "АДЦ №404065".
Не погоджуючись з прийнятими наказами про звільнення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції  частково задовольняючи позов скасував накази Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 " та №199/к від 19.10.2020 року "Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ", оскільки доказів нез`явлення державного службовця на службу більше як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності надано не було. Поновлюючи позивача на посаді, застосовано ст. 235 КЗП України, а саме поновлено на посаді, з якої було звільнено. Щодо інших позовних вимог, у їх задоволенні було відмовлено, оскільки наказ від 28.04.2020р. №114-о визнано нечинним відповідно до наказу від 19.10.2020р. №372-о. Також судом було встановлено, що звільнення позивача не пов`язане з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а заяви про переведення на іншу посаду розглянуті та надані відповіді.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу". (далі Закон №889)
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону №889, державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
Згідно ч. 2    ст. 87 Закону №889 підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення може бути нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд або більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності (без урахування часу відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо    законом    не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання.
Застосування зазначеної норми передбачає наявність установленого факту нез`явлення державного службовця на службу протягом проміжку часу, визначеного    законом, а саме: 1) протягом більш як 120 календарних днів підряд; чи 2) більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності (без урахування часу відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо    законом    не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання.
Реалізація частини другої статті 87 Закону №889 пов`язана, передусім з можливістю замінити працівника, який тривалий час перебуває на лікарняному, з метою недопущення виконання функцій такого органу.
Єдиним  документом, який підтверджує факт непрацездатності є листок непрацездатності, відповідна норма встановлена наказом МОЗ України № 455 (2001), розділ 1, п. 1.1 та 1.2).
Як свідчать встановлені обставини справи, 28.04.2020 року Державною екологічною інспекцією України було прийнято наказ №114-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".
19.10.2020 року №372-о Державною екологічною інспекцією України було прийнято наказ яким визначено вважати таким, що втратив чинність наказ від 28.04.2020 року №114-о.
19.10.2020 року Державною екологічною інспекцією України було винесено наказ №371-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Зі змісту вказаного наказу встановлено, що відповідно до статті 87 Закону України "Про державну службу" та у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря 19.10.2020 року відповідно до абз. 1 ч.2 ст. 87 Закону України "Про державну службу", у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.
Підставою прийняття наказу від 19.10.2020 року №371-о визначено лист Державної Азовської морської екологічної інспекції від 06.10.2020 року з наданими листками непрацездатності серії АДЮ №№006765, 664300, 715986, 716041, 583392, 545970, 544355, 731724, 544374, 737785, 736241, 544384, серії АДЦ №404065.
19.10.2020 року ДАМЕІ прийнято наказ №199/К "Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ".
Наказом Державної екологічної інспекції України було винесено наказ від 20.10.2020 року №374-о "Про внесення змін до наказу Держекоінспекції від 19.10.2020 року №371-о", яким внесено зміни до підстави наказу Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 року №371-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", замінивши літери та цифри "АДЮ №404065" літерами та цифрами "АДЦ №404065".
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що позивач знаходився на лікарняному, що підтверджується матеріалами справи: з 24.02.2020 року по 06.03.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №006765), з 05.04.2020 року по 07.04.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №664300), з 26.04.2020 року по 30.04.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №715986), з 04.05.2020 року по 08.05.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №716041), з 13.05.2020 року по 18.05.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №583392), з 19.05.2020 року по 05.06.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №545970), з 09.06.2020 року по 19.06.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №544355), з 22.06.2020 року по 25.06.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №731724), з 26.06.2020 року по 21.07.2020 року (листок непрацездатності серії АДЦ №404065), з 21.07.2020 року по 31.07.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №544374), з 03.08.2020 року по 14.08.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №737785), з 17.08.2020 року по 21.08.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №736241), з 25.08.2020 року по 04.09.2020 року (листок непрацездатності серії АДЮ №544384).
З проведеного розрахунку днів перебування позивача на лікарняному та підтверджених днів відповідними листками непрацездатності, копії яких долучено до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на службі 127 календарних днів, що підтверджуються належно складеними листками непрацездатності.
Інших листків непрацездатності позивача матеріали справи не містять та не подавались позивачем до установи роботодавця.
Таким чином висновки суду першої інстанції про відсутність доказів як підставу прийняття оскаржених наказів від 19.10.2020р. №371-о та №199/К відповідачем не надано суду.
Доводи відповідача, що позивач повідомив засобами телекомунікаційного зв`язку, що після 04.09.2020р.продовжує хворіти, колегія суддів  відхиляє, оскільки такі не підтверджені доказами.
Дійсно, відповідно до табелю обліку робочого часу наданого Державної Азовської морської екологічної інспекції, вбачається нез`явлення на роботу позивача у період з 07.09.2020 року до моменту винесення оскаржуваного наказу про звільнення. Листки непрацездатності, які стали підставою для звільнення, підтверджують тимчасову непрацездатність лише за період з 24.02.2020 року по 04.09.2020 року включно - 127 днів.
У табелях обліку робочого часу, зокрема, за період з 07.09.2020 року по день звільнення ОСОБА_1 , проставлено умовні позначки "ТН" (тимчасова непрацездатність), проте, на момент видачі оскаржуваного наказу у відповідачів була відсутня підтверджена інформація стосовно невиходу на роботу позивача починаючи з 07.09.2020 року саме з цих підстав.
Доводи відповідачів про  телефонування позивачем після 04.09.2020р. за номером - 0503204949, та повідомлення про знаходження на лікарняному спростовано роздруківкою телефонного оператора, що надана суду.
Щодо доводів відповідача про відсутність доказів перебування позивача на робочому місці з 07.09.2020р., колегія суддів зазначає наступне.
Позивача звільнено з підстав нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності. Доказів таких суду не надано. Відсутність позивача на роботі з інших підстав з 07.09.2020р.,  відповідачами не оформлено, у відповідності до норм чинного законодавства, не було.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про наявність підстав для скасування наказів від 19.10.2020р. №371-о та №199/К.
Доводи відповідача про безпідставність поновлення позивача на посаді за відсутності таких вимог, колегія суддів відхиляє, відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, згідно до якої   у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Доводи відповідача про невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті зміненого позову, відхиляються судом, оскільки, позивач звернувся до суду у червні 2020р., зміна (доповнення) позову було зумовлено саме діями відповідача, зміною підстав звільнення.
Щодо посилання відповідача про неточності в рішення суду першої інстанції про ліквідацію установи, керівника, то це є помилками, які не призвели до невірного вирішення справи.
Також судом апеляційної інстанції встановлено про помилковість зазначення про невидачу лікарняного листа серії АДЮ № 544374, проте  такий видавався та зазначений у оскарженому наказі,  проте помилково у висновках вказано про лікарняний лист серії АДЮ № 544373, який не значиться у наказі відповідача.
Такі технічні помилки також не призвели до невірного встановлення обставин справи, кількістю днів перебування позивача на лікарняному, та висновків суду.
Щодо зазначення в апеляційній скарзі відповідачем про скасування рішення суду першої інстанції в повному обсязі, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції позовні вимоги задоволені частково, позивачем в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, відповідач в апеляційній скарзі не зазначає доводів незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а отже, відповідно до ст. 308 КАС України,  суд апеляційної інстанції не надає оцінку доводам суду першої інстанції в частині відмови задоволених позовних вимог.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст.ст.  315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі №160/6660/20 - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 30 липня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак