ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5716/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року                                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:  

Головуючого судді                              Файдюка В.В.,
Суддів                                                  Земляної Г.В.,
                                                            Мєзєнцева Є.І.

При секретарі                                        Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту та зняти арешт з всього майна та заборону на його відчуження, що належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження: 9467153, зареєстровано 29 січня 2010 року за № 9467153, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника б/н, 29 січня 2010 року Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського управління юстиції та зареєстрований 12 січня 2011 року за № 10708959, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 23628555/7, Новозаводський відділ ДВС Чернігівського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 10708959.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року позов залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення позивачу ухвали, для усунення недоліку адміністративного позову шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено, позовну заяву повернуто позивачеві.
При цьому суд виходив з того, що позивач в заяві про поновлення строку звернення до суду не навів обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим суд не знайшов правових підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку та повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що до звернення з даною позовною заявою до Чернігівського окружного адміністративного суду він намагався вирішити питання про зняття арешту шляхом подання скарг на дії державного виконавця до Господарського суду Чернігівської області та Деснянського районного суду м. Чернігова, однак 25 лютого 2021 року, 12 березня 2021 року та 06 квітня 2021 року скарги були залишені судами без розгляду. Оскільки в судах були відсутні марки на відправлення пошти, копії ухвал суду позивач отримав тільки відправленням від 14 травня 2021 року та після ознайомлення зі змістом зазначених ухвал, вивчивши судову практику, дійшов висновку про можливість звернення до адміністративного суду для захисту свого порушеного прав. 
Відповідно до ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). 
Згідно п.3 ч.1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).
Керуючись вказаними нормами, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 1, 2 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду:
1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;
2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Також ч.5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами ч. 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Судом встановлено, що наприкінці 2020 року, маючи намір укласти договір купівлі-продажу, позивач звернувся до нотаріальної контори, де після перевірки відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомою майна було встановлено, що на все його майно накладено арешт.
На запит позивача начальник Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надав відповідь № 81105 від 11 листопада 2020 року, відповідно до якої у Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебували виконавчі провадження:
- ВП 25096919 виконавчий лист №2-464/09 від 08 грудня 2009 року, виданий Деснянським районним судом на користь ОСОБА_2 9500, 00 грн., 24 жовтня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення стягувачу згідно п.2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»;
- ВП 33585152 виконавчий лист № 2-4644 від 18 листопада 2009 року виданий Деснянським районним судом на користь держави 92,50 грн., 17 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення стягувачу згідно .2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»;
- ВП - 23628555 наказ № 13/131 від 25 жовтня 2010 року виданий Господарським судом на користь ОСОБА_3 63017, 60 грн.
23 листопада 2020 року адвокат в інтересах позивача направив запит до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та просив надати інформацію про відкритті виконавчі проваджень щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ВП 61526646, 61526883, на підставі яких документів відкрито провадження, які виконавчі дії проведено, вказати суми до стягнення. Просив надати рахунок для оплати боргу та контакти посадової особи, якій передати платіжні документи для закриття провадження (ВП 61526646, 61526883). Однак відповіді на вказаний запит позивачу не надійшло.
28 грудня 2020 року начальник Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повторно розглянув запит адвоката та надав відповідь № 96159, згідно якої у відділі перебували виконавче провадження ВП 25096919, виконавчий лист №2-464/09 від 08 грудня 2009 року, виданий Деснянським районним судом на користь ОСОБА_2 на суму 9500, 00 грн., 24 жовтня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення стягувачу згідно п.2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП 33585152, виконавчий лист № 2-4644 від 18 листопада 2009 року, виданий Деснянським районним судом на користь держави на суму 92,50 грн., 17 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення стягувачу згідно п.2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП 23628555, наказ № 13/131 від 25 жовтня 2010 року, виданий Господарським судом на користь ОСОБА_3 на суму 63017, 60 грн.
Вказано, що на повторне виконання виконавчі документи не надходили.
13 січня 2021 року адвокат позивача надав запит до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та просив зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 ; виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші заходи, вжиті виконавцем (тимчасові обмеження прав: користування зброєю, полювання, виїзду за кордон, керування транспортними засобами), якщо такі обмеження були накладені.
28 січня 2021 року позивачу направлено відповідь Начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 6081, відповідно до якої виконавчі провадження ВП 25096919, ВП 23628555, ВП 33585152, ВП 47104607 закрито на підставі п.2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», однак вказаною нормою в редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 11 березня 2011 року не передбачено зняття арешту з майна боржника.
Відповідно до відповіді Начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 06 травня 2021 року № 36235, виконавчі провадження, в рамках яких було накладено арешт на майно позивача, знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання. При цьому, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні органів державної виконавчої служби області виконавчі провадження, в яких боржником є позивач, не перебувають.
21 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту та зняти арешт з всього майна та заборону на його відчуження, що належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження: 9467153, зареєстровано 29 січня 2010 року за № 9467153, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника б/н, 29 січня 2010 року Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського управління юстиції та зареєстрований 12 січня 2011 року за № 10708959, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, 23628555/7, Новозаводський відділ ДВС Чернігівського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 10708959.
Ухвалою суду від 03 червня 2021 року позов залишено без руху, встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали, для усунення недоліку адміністративного позову шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
На виконання вимог ухвали суду позивач надав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що до звернення із позовною заявою до Чернігівського окружного адміністративного суду він намагався вирішити питання про зняття арешту шляхом подання скарг на дії державного виконавця до Господарського суду Чернігівської області та Деснянського районного суду м. Чернігова, однак, такі скарги були залишені судами без розгляду. Копії ухвал суду позивач отримав тільки від 14 травня 2021 року, та після ознайомлення зі змістом зазначених ухвал дійшов висновку про можливість звернення до адміністративного суду для захисту свого права.
Суд повернув позов позивачу, не взявши до уваги, що ним було надано скаргу до суду про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо невчинення виконавчих дій, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні щодо зняття арешту з майна боржника, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та реєстру обтяжень.
Однак, ухвалою від 25 лютого 2021 року 2021 Господарський суд Чергінівської області по справі №13/131 за скаргою ФОП ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій виконавця неправомірними, ухвалив скаргу ФОП ОСОБА_1 про визнання дій виконавця неправомірними повернути без розгляду, оскільки не доведено накладення арешту у виконавчому провадженні № 23628555 та закінчення виконавчого провадження № 23628555.
На повторне звернення позивача ухвалою від 12 березня 2021 року Господарський суд Чергінівської області по справі №13/131 за скаргою ФОП ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій виконавця неправомірними, ухвалив у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою відмовити, скаргу ФОП ОСОБА_1 про визнання дій виконавця неправомірними залишити без розгляду.
Крім того, ухвалою від 06 квітня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова за скаргою ФОП ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій виконавця неправомірними, ухвалив у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою відмовити, скаргу ФОП ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) залишити без розгляду.
Залишаючи заяву про поновлення строку без задоволення, суд першої інстанції зазначив, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Однак, з таким твердженням не можна погодитись, оскільки з наведеного вище вбачається, що позивач намагався відновити свої права шляхом звернення до господарського та районного суду одразу як дізнався про їх обмеження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку та не надав належної оцінки підставам пропуску позивачем строку звернення до суду.
Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 6 КАС України передбачено, що звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Так, Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Зі статті 6 Конвенції випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21 лютого 1975 року ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 статті 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
У справі "Bellet v. France", ЄСПЛ зазначив, що статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Таким чином, позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.
Однак, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими заходами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права на судовий захист.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, вищенаведене не врахував та не надав оцінки наведеним доводам позивача щодо поважності підстав пропуску звернення до суду.
Отже, враховуючи завдання та основні засади адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла до висновку про передчасність та необґрунтованість висновків місцевого суду про відсутність доказів, які б підтверджували поважність підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.
Окремо колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що порушення, допущене органом Державної виконавчої служби, що полягає у незнятті ним арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу, є триваючим (характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), увесь час безперервно скоює порушення (яке можливо припинити) у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, які ще можливо виконати) і обмежує права позивача протягом всього часу, починаючи з 2011 року, тому в даному випадку взагалі недоречно посилатися на пропуск позивачем строку звернення до суду.
З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.
Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
          Є.І. Мєзєнцев