ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/11074/20                                        Головуючий суддя І інстанції Божко В. В.
Провадження № 33/818/1056/21                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 червня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю секретаря Вакула Н.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Цуканова В.В., а також представника митниці – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Цуканова В.В. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 , - 

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1989 року народження, громадянин України, мешканець м. Суми, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 000 грн. 
Також з ОСОБА_3 стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 
Постановою встановлено, що 13 березня 2018 о 16 год. 48 хв. громадянином України ОСОБА_4 було ввезено на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Юнаківка - Суджа», митного поста «Юнаківка» Сумської митниці ДФС, транспортний засіб особистого користування «TOYOTA YARIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації – Республіка Естонія), VIN-код НОМЕР_2 в митному режимі «транзит». Станом на 29.01.2020 згідно з базами даних АСМО «Інспектор» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі - ЄАІС) відсутня інформація щодо митного оформлення у будь-якому режимі, вивезення за межі митної території України вищезазначеного транспортного засобу особистого користування, а також щодо звернень особи з приводу аварії або дії обставин непереборної сили у відношенні вищезазначеного транспортного засобу особистого користування. 
Відповідно до програмно-інформаційного комплексу «Реєстр порушників митних правил» ЄАІС та функціонального модулю «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» станом на 29.01.2020 не зареєстровано факту складання протоколу про порушення митних правил у відношенні гр. ОСОБА_5 щодо порушення строку транзитного перевезення автомобіля марки «TOYOTA YARIS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . 
29.01.2020 головним державним інспектором сектору оперативного реагування (у м. Суми) управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Слобожанської митниці Держмитслужби Венцем О.М. у відношенні громадянина ОСОБА_4 було складено протокол про порушення митних правил №0129/80700/20 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України. Місцезнаходження предмету порушення митних правил невідоме.

Не погодившись з цим рішенням захисник Цуканов В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року та направити матеріали справи до Слобожанської митниці для проведення додаткової перевірки. 
В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі та без участі ОСОБА_1 . Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на заявлене клопотання про направлення справи для проведення додаткової перевірки. Працівниками митниці при складанні протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та можливості припинення провадження у справі шляхом компромісу. Вказує, що на момент ввезення автомобіля діяла інша редакція статті 470 МК України та враховуючи вимоги ст. 58 Конституції України вважає, що саме ця редакція повинна бути застосована до ОСОБА_1 .
Крім того, захисник просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані захисник участі не приймали, повний текст судової постанови взагалі не отримували, а ознайомились зі змістом оскаржуваної постанови з Єдиного реєстру судових рішень. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
       За таких обставин, з метою дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя шляхом реалізації права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Цуканова В.В., який дії в інтересах ОСОБА_1 .

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Цуканова В.В., які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, а також пояснення представника митниці, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та вважала постанову судді законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі захисник не оскаржує висновків суду щодо встановлення в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України, а тому суд апеляційної інстанції в цій частині не перевіряє оскаржувану постанову.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості доповідної записки головного державного інспектора сектору оперативного реагування управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Слобожанської митниці Держмитслужби, а також на витяги з АСМО та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби.
Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував своєї вини та зазначив, що дійсно пропустив визначений законом строк для вивезення ввезеного ним автомобіля з митної території України.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений 29.01.2020 року.
14.01.2020 року на поштову адресу ОСОБА_1 , яка не відрізняється від тієї, що зазначена в апеляційній скарзі, направлялося повідомлення про явку до митниці для надання пояснень.
Крім цього, 31.01.2020 року на поштову адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про те, що стосовно останнього було порушено адміністративну справу про порушення митних правил та роз`яснено його права.
Отже працівники митниці виконали усі процесуально можливі дії для повідомлення ОСОБА_1 про те, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення.
Також, відповідно до зворотного поштового повідомлення (арк. 24), вбачається що судова повістка ОСОБА_1 була вручена 20 липня 2020 року, тобто з цієї дати він об`єктивно був обізнаний про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та цей протокол розглядається Київським районним судом м. Харкова.
З 20.07.2020 року і до апеляційного розгляду ані ОСОБА_1 ані його захисник не оскаржували дії працівників митниці у встановленому законом порядку, а тому їх твердження щодо неправомірних дій працівників митниці є суб`єктивними та розцінюються судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.
Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафу накладеного на ОСОБА_1 виходячи з наступного. 
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 13 березня 2018 року ввіз на територію України автомобіль особистого користування. Строк вивезення ОСОБА_1 автомобіля з митної території України закінчився 24.03.2018 року. Автомобіль до теперішнього часу ОСОБА_1 з митної території України не вивіз, тобто суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правопорушення ОСОБА_1 скоїв станом на 24.03.2018 року, оскільки це перший день строку, коли він вже повинен був вчинити дії щодо вивезення автомобіля за межі митної території України.
Станом на 24.03.2018 року діяла ст. 470 МК України у редакції закону № 2177-VІІI від 03 грудня 2017 року, відповідно до якої ця стаття мала три частини. Згідно частини третьої цієї статті, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Станом на 02.04.2018 року – ОСОБА_1 свій обов`язок щодо вивезення автомобіля за межі митної території України не вчиняв.
Відповідно до частини 2 статті 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
08 листопада 2018 року прийнято Закон України № 2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», яким статтю 470 МК України було змінено та доповнено, в тому числі, частиною шостою такого змісту:
«Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.».
Закон № 2612-VIII набрав чинності 22 серпня 2019 року.
Таким чином, з 22 серпня 2019 року передбачена інша адміністративна відповідальність за ті ж самі дії, що скоїв ОСОБА_1 з 24.03.2018 року до 02.04.2018 року.
Разом з цим, санкція частини 3 статті 470 МК України, на час скоєнні ОСОБА_1 правопорушення, передбачала адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є значно меншою ніж передбачено ч.6 статтею 470 МК України на час винесення судової постанови стосовно ОСОБА_1 . 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне, враховуючи вимоги ч.1 ст. 8 та п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, змінити постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2021 року стосовно  ОСОБА_1  в частині накладеного розміру адміністративного стягнення зменшивши його до  розміру штрафу, передбаченого санкцією частини 3 статті 470 МК України, яка діяла на час скоєння ОСОБА_1 правопорушення, що пом`якшує його відповідальність за розміром штрафу, та буде відповідати меті адміністративної відповідальності, оскільки є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, внаслідок застосування закону що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Поряд з цим, захисник Цуканов В.В. посилається на те, що суд першої інстанції зазначаючи у постанові паспортні відомості ОСОБА_1 не зазначив його По-батькові.
Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою для виправлення описок, які, на його думку, були допущені судом при виготовленні тексту постанови.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Цуканова В.В. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника Цуканова В.В. задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2021 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України, змінити в частині розміру накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, зменшивши його до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, в редакції ЗУ № 2177-VIІІ  від 03 грудня 2017 року.
В іншій частині постанову залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

               
       Суддя                                                        С.К. Шабельніков