П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2021 року
м. Рівне
Справа № 559/2655/20
Провадження № 22-ц/4815/892/21

Головуючий у Дубенському міськрайонному суді
Рівненської області: суддя Ралець Р.В.
Час, дата і місце постановлення ухвали суду 
першої інстанції: об 11 год. 00 хв. 09 квітня 2021 року 
в м. Дубно Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи: 
заявник (стягувач): ОСОБА_1 ;
боржник: ОСОБА_2 ;
представники учасників справи: 
заявника (стягувача) - адвокат Недвига Роман Анатолійович; 
боржника - адвокат Пащук Тарас Сергійович;

за участі: представників учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 квітня 2021 року справі за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду, 
в с т а н о в и в : 
       У грудні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_1 з клопотанням про визнання та виконання на території України рішення Ногінського міського суду Московської області від 28.08.2019 в справі №2-3789/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування грошовими коштами, заборгованості за договором оренди житлового приміщення. Мотивуючи його, покликалася на те, що даним судовим рішенням було стягнуто на її користь з боржника заборгованість за договором позики (розписки) у розмірі 750 0000 російських рублів, відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 38 732, 87 російських рублів, заборгованості за договором оренди житлового приміщення у розмірі 95 000 російських рублів. Про розгляд справи ОСОБА_2 була обізнана, зокрема подавала зустрічний позов про визнання договору позики неукладеним та визнання договору оренди виконаним. Судовим рішенням Московського обласного суду від 29 грудня 2019 року рішення Ногінського міського суду Московської області від 28 серпня 2019 року залишено без змін, а апеляційну скаргу відхилено. З наведених мотивів просила визнати та привести до виконання на території України рішення Ногінського міського суду Московської області від 28.08.2019 в справі №2-3789/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування грошовими коштами, заборгованості за договором оренди житлового приміщення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики (розписки) від 20.01.2017 у розмірі 750 0000 російських рублів, відсотків за користування чужими грошовими коштами за період з 31.03.2018 по 12.12.2018 у розмірі 38 732,87 російських рублів, заборгованості за договором оренди житлового приміщення в період з 01.01.2018 по 30.06.2018 у розмірі 95 000 російських рублів.
       Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та примусове виконання рішення Ногінського міського суду Московської області на території України від 28.08.2019 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики, відсотків за користування чужими грошовими коштами, заборгованості за договором оренди житлового приміщення.
       Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення клопотання, адже рішення Ногінського міського суду Московської області від 28.08.2019 уже виконується в примусовому порядку на підставі відкритого 20 серпня 2020 року виконавчого провадження за № 91839/20/50025-ИП і з пенсійної картки ОСОБА_2 проводиться стягнення грошових коштів.
       На судове рішення заявником подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та порушенні норм процесуального права. На обґрунтування апеляційної скарги заявник покликалась на те, що вона постійно проживає в Королівстві Бельгія, тому не могла надати до суду довідку про стан виконання рішення Ногінського районного суду Московської області від 28.08.2019, а також не могла звернутися до Ногінського районного відділу судових приставів Головного управління Федеральної служби судових приставів (далі - ГУФССП) Росії по Московській області для отримання відповідних виписок щодо сум, стягнених з боржника. Звертала увагу, що залишення без задоволення судом клопотання про витребування з Головного управління Державної фіскальної служби в Рівненській області номеру облікової картки платника податків боржника унеможливило подання суду витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яке перебуває у власності останньої. Боржник володіє нерухомим майном, що знаходиться в Дубенському районі Рівненської області, а саме житловим будинком та двома земельними ділянками. Ця інформація, зокрема, підтверджується декларацією майнового стану ОСОБА_2 . Вважала за необхідне допитати її в судовому засіданні задля підтвердження викладених в декларації відомостей. 
       З викладених підстав просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою визнати та привести до виконання на території України рішення Ногінського міського суду Московської області від 28 серпня 2019 року в справі № 2-3789/2019 про стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування чужими грошовими коштами, заборгованості за договором оренди житлового приміщення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 871 435, 55 російських рублів. 
       У поданому відзиві боржник просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. На її думку, апеляційна скарга ґрунтується на нових доказах, а саме: копії декларації ОСОБА_2 за 2020 звітний рік як особи, що уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; копій платіжних доручень про часткове виконання рішення суду; копії довідки Головного управління Федеральної служби судових приставів Ногінського міського відділу від 29.04.2021; копії паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_1 , які не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки заявником не наведено обґрунтованих доводів неможливості подати ці докази до суду попередньої інстанції. Вважала, що оскільки її зареєстрованим місцем проживання є населений пункт в Російській Федерації, то рішення повинно виконуватись саме за цією адресою. 
       Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
       Правовідносини, що виникли з приводу визнання та виконання в Україні рішення іноземного суду врегульовані нормами Конституції України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Конвенція), Протоколу до вказаної Конвенції від 28 березня 1997 року, розділу 9 Цивільного процесуального кодексу України та розділу 5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54. В силу статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована Розділом 9 Цивільного процесуального кодексу України.
       За змістом ч.1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
       Відповідно до ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. 
       Як було з`ясовано судом, рішенням Ногінського міського суду Московської області від 28 серпня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики (розписки) у розмірі 750 000 російських рублів, відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 38 732, 87 російських рублів, заборгованості за договором оренди житлового приміщення у розмірі 95 000 російських рублів (а.с. 11-20). На підставі даного рішення 31.01.2020 Ногінським міським судом Московської області було видано виконавчий лист, за яким 20 серпня 2020 року Ногінським районним відділом судових приставів ГУФССП Росії по Московській області відкрито виконавче провадження за № 91839/20/50025-ИП. З пенсійної картки ОСОБА_2 проводиться стягнення коштів відповідно до виконавчого провадження № 91839/20/50025-ИП, про що свідчить відповідне інформаційне повідомлення, яке міститься на а.с. 60.
        ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації, зареєстрована та проживає в цій державі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданим ТП № 2 Міжрайонного ОУФМС Росії по Московській області у міському поселенні Раменське від 20 лютого 2016 року (а.с. 49-52).
       Подвійне громадянство в Україні заборонене. Статтею 2 Закону України "Про громадянство України" передбачено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
       Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні процесуального питання до застосування не підлягають норми матеріального та процесуального права, на застосуванні яких наполягала заявник, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у визнанні та виконанні рішення іноземного суду через відсутність на те правових підстав. 
       Так, оскільки на виконання рішення іноземного суду уже було видано виконавчий лист, воно перебуває на стадії примусового виконання в іншій державі, де зареєстрований та проживає боржник, здійснюється списання грошових коштів із її пенсійного рахунку, тому підстав для задоволення відповідного клопотання не вбачається. Тобто заявник має намір за одним і тим самим зобов`язанням одержати другий виконавчий лист та відкрити чергове виконавче провадження з примусового виконання судового рішення за існування та чинності уже відкритого провадження, що законодавством не передбачено. 
       Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
       Стягувач скористався правом та здійснив дії щодо реалізації виконавчого провадження з виконання рішення суду за місцем проживання (перебування) боржника, де воно й виконується, зокрема, в рахунок погашення боргових зобов`язань проводяться відрахування грошових коштів з банківського рахунку. 
       Згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких доказів про процесуально-правові порушення, що потягло би помилкове вирішення питання, заявник не надав, а апеляційним судом здобуто не було.
       Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали і зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд.
       Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Спонуканням для залишення ухвали суду попередньої інстанції без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
       Керуючись ст.ст. 367-368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 квітня 2021 року - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
       Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено: 31.08.2021

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

       Судді:                                 С.О.Гордійчук
       
                        С.С. Шимків