СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р.                                                                          Справа № 905/1558/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя                Здоровко Л.М., суддя  Лакіза В.В., 
при секретарі Голозубовій О.І., 
за участю представників: 
апелянта ОСОБА_1 – Герасименко С.В. – на підставі довіреності від 03.03.2021р. №232; 
позивача - Єгельської О.І. – на підставі довіреності від 15.06.2020р. № 47/01;
відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, (вх. №899 Д/2) та фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича, м.Маріуполь Донецької області, (вх. №885 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 (суддя Макарова Ю.В., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення – не зазначено, дата складення повного тексту – 15.02.2021р.) 
за позовом: Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа”, м.Маріуполь Донецької області,
до відповідача: фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича, м.Маріуполь Донецької області, 
про стягнення 417759,23грн,

ВСТАНОВИЛА:
Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича про стягнення 178223,11грн. заборгованості за теплову енергію, 44205,66грн. інфляційних, 17580,29грн. – 3% річних, 178223,11грн. пені.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з постачання теплової енергії за період з жовтня 2016р. по лютий 2019р.
19.10.2020р. позивачем було подано до суду клопотання про зменшення позовних вимог, в якому зазначав, що заявлена сума заборгованості виникла за період з 15.10.2016р. (згідно акту на включення централізованого опалення) до 20.12.2017р. (до прийняття теплового вузла згідно акту від 21.12.2017р.) та просив суд стягнути з відповідача 178223,11грн. заборгованості за теплову енергію, 43848,36грн. інфляційних, 17464,65грн. – 3% річних, 178223,11грн. пені.
Рішенням господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 задоволено частково позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” до фізичної особи-підприємця Романенка Михайла Михайловича про стягнення 417759,23грн.; стягнуто з фізичної особи-підприємця Романенка Михайла Михайловича на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” заборгованість за теплову енергію у розмірі 178223,11грн.; інфляційні в сумі 42722,01грн., 3% річних у розмірі 17028,03грн., пеню у розмірі 178223,11грн. та судовий збір у розмірі 6242,95грн.; відмовлено в частині стягнення 3% у розмірі 436,62грн, інфляційних втрат у розмірі 1126,35грн.; повернуто Комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7,09грн, який надмірно сплачено згідно з платіжними дорученнями №933 від 04.08.2020р. та №1419 від 27.11.2019р.
Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 11, 509, 530, 610, 612, 626, 627, 628, 629, 712 Цивільного кодексу України, статей 174, 193, 275, Господарського кодексу України, статей 1, 24,25 Закону України ”Про теплопостачання”, п.3, 4, 14, 23, 37, 38 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. №1198, пунктів 24, 25, 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, п.40, п. 41 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019р. №830 мотивовані тим, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про виконання позивачем своїх зобов`язань за договором №83 від 01.09.2009р. на відпуск теплової енергії, проте, відповідачем в порушення умов укладеного між сторонами договору не було в добровільному порядку сплачено наявну заборгованість за отриману теплову енергію за період з жовтня 2016р. по 20.12.2017р., у зв`язку із чим, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в сумі 178223,11грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій за порушення умов договору місцевий господарський суд керуючись положеннями статей 546, 549, 611, 625 Цивільного кодексу України, статей 231, 232 Господарського кодексу України зазначив про те, що позивачем при розрахунку позовних вимог про стягнення пені не було враховано передбачене умовами договору відстрочення платежу з моменту отримання рахунку, у зв`язку із чим, невірно визначено початок періоду нарахування, та здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що сума пені за спірний період становить 272235,17грн (в межах обраних позивачем періодів), однак вказана суму перевищує 100 відсотків правомірно заявленої суми боргу, а тому стягненню підлягає заявлений розмір пені в сумі 178223,11грн. 
Крім того, з огляду на те, що позивачем було невірно визначено період з якого відраховується початок прострочення виконання відповідачем зобов`язань, місцевим господарським судом першої інстанції було здійснено власний розрахунок 3% річних та інфляційних, в межах обраних позивачем періодів, та стягнуто 3% річних в сумі 17028,03грн. та 42722,01грн. інфляційних. 

Фізична особа-підприємець Романенко Михайло Михайлович з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі № 905/1558/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі № 905/1558/20.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом було порушено норми як матеріального так і процесуального права, не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Апелянт посилається на те, що господарським судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки обґрунтуванням відповідача щодо відсутності підстав нарахування та стягнення заборгованості у спірний період за користування тепловою енергією, зокрема, щодо того, що за час дії договору № 83 від 01.09.2009 р. про відпуск теплової енергії, а саме в спірний період з жовтня 2016 р. аж до грудня 2017 року ФОП Романенко М.М. не отримував послуги з постачання теплової енергії, оскільки вентилі на мережах постачання теплової енергії до нежитлових приміщень №132, №134 за адресою: АДРЕСА_1 були перекриті, опломбовані та теплова енергія до вказаних приміщень не подавалась.
На підтвердження вказаних обставин апелянтом додано до апеляційної скарги наступні документи: копію акту перевірки відключення центрального опалення від 15.10.2011р„ підписаного начальником району Ж-2 підприємства ”Маріупольтепломережа”, котролером Пахомою Н.В. та власником приміщень Романенко М.М., в якому зазначено, що проведена перевірка відключення опалення за адресою: 60 років СРСР, буд. № 31 пломба №4769915 є цілісною; копію акту контрольної перевірки опалення від 21.03.2016р. за підписами начальника району №Ц-2 ”Маріупольтепломережі” Єрмішина В.Б., інженера Коваленко та власника приміщень Романенко М.М., в якому зазначено (мовою оригіналу), що "пломба №4769915 на вводной задвижке в техподполье дома не нарушена. Проверка через три месяца". 

Апелянт також вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що нежитлові приміщення по вул. Грушевського, буд. №31, які належать відповідачу є вбудованими у багатоквартирний будинок, у зв`язку із чим належним підтвердженням факту підключення теплопостачання є акти на включення централізованого опалення від 15.10.2016р. та від 23.10.2017р. на весь будинок № 31 по вул. Грушевського в м.Маріуполі складені між позивачем та ККП Маріупольської міської ради Керуюча компанія Західна на підставі договору №119/1 від 02.10.2012 р.
На думку апелянта, сам факт того, що приміщення №132, №134 є вбудованим жодним чином не може вказувати про те, що підключення до системи опалення може відбуватись виключно всього будинку № 31 по вул. Грушевського в м.Маріуполі.
Апелянт наголошує, що нежитлові приміщення №132, №134 за адресою: м.Маріуполь, вул. Грушевського, 31 мають індивідуальну систему постачання теплової енергії, окрему від інших приміщень будинку по вул. Грушевського, 31 м.Маріуполя, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.
Більш того, договір №83 від 01.09.2009р. на відпуск теплової енергії було укладено саме щодо постачання тепла до приміщень відповідача, враховуючи, що опалення до приміщень відповідача надходить за індивідуальною системою, не пов`язаною з іншими приміщеннями будинку № 31 по вул. Грушевського в м.Маріуполі.
Проте, в актах на включення центрального опалення від 15.10.2016р. та від 23.10.2017р. міститься посилання на договір на поставку теплової енергії №11911 від 27.09.2012 року, тобто взагалі на інший договір, який укладено з ККП КК ”Західна” та вказує про підключення саме тих об`єктів споживача ККП КК ”Західна”, які обслуговуються за договором на поставку теплової енергії №11911 від 27.09.2012р., в тому числі в буд. 31 по вул. Грушевського м.Маріуполя за винятком приміщень №132, 134, які обслуговуються за договором №83 від 01.09.2009р. укладеним з ФОП Романенко М.М.
Окрім того, вказані акти містять підписи представника ККП ”Маріупольтепломережа” та представника ККП КК ”Західна”, які жодним чином не стосуються об`єкту споживача ФОП Романенко М.М.
Таким чином, скаржник вважає, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було надано належної правової оцінки тим обставинам, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження факту підключення та отримання опалення саме до нежитлових приміщень №132, 134 по вул. Грушевського, 31 теплової енергії в період з 15.10.2016р. по 20.12.2017р.

Також, на думку апелянта, господарський суд першої інстанцій дійшов до передчасного висновку про те, що нежитлові приміщення №132, №134 за адресою: м.Маріуполь, вул. Грушевського, 31 мають єдину невідокремлену систему теплопостачання з будинком, а тому при подачі теплової енергії в централізовану систему опалення будинку в спірні опалювальні періоди одночасно опалювалось нежитлове приміщення, яким користувався відповідач.
Наведені висновки суду спростовуються доданим до матеріалів справи під час розгляду справи місцевим господарським судом копіями: схеми реконструкції нежитлових приміщень під магазин продовольчих та непродовольчих товарів по вул. 60 років СРСР, 31 в Жовтневому районі; опалення та вентиляція від 2008 р.; копії специфікації реконструкції нежитлових приміщень під магазин продовольчих та непродовольчих товарів по вул. 60 років СРСР, буд. № 31 в Жовтневому районі; опалення та вентиляція від 2008 р.; фрагменту плану підвалу житлового будинку оснащення приладом обліку теплової енергії та автоматизованим вузлом регулювання нежитлового приміщення №132, 134 за адресою: вул. Грушевського, 31; схеми трубопроводів рамки керування оснащення приладом обліку теплової енергії та автоматизованим вузлом регулювання нежитлового приміщення №132, 134 за адресою: вул. Грушевського, 31; фрагменту плану розташування обладнання підвалу та 1-го поверху оснащення приладом обліку теплової енергії та автоматизованим вузлом регулювання нежитлового приміщення №132, 134 за адресою: вул. Грушевського, 31; принципової схеми живлення оснащення приладом обліку теплової енергії та автоматизованим вузлом регулювання нежилого приміщення №132, 134 за адресою: вул. Грушевського, 31, які підтверджують, що приміщення №132, №134 в будинку № 31 по вул. Грушевського в м.Маріуполі мають окрему не пов`язану з іншими приміщеннями будинку № 31 систему опалення.
На підтвердження вказаних обставин апелянтом також було долучено до апеляційної скарги висновок експерта №6/д за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 03.03.2021 р., відповідно до якої встановлено, що у будинку № 31 по вул. Грушевського у м.Маріуполі встановлені та діють два окремих вузла обліку теплової енергії: один обліковує постачання теплової енергії в теплові мережі 9-ти поверхового житлового будинку, другий обліковує постачання теплової енергії в індивідуальну теплову систему приміщень №132, 134 по вул. Грушевського, буд. 31 м. Маріуполя. Нежитлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , має окремий індивідуальний тепловий пункт з окремим вузлом обліку, виконаний по проекту 06/08-ОВ ПП Хабібулліна Р.М., а система опалення цих приміщень відокремлена від вузла обліку всього багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Крім того, експерт дійшов висновку, що наявні ознаки існування окремого індивідуального теплового пункту з окремим вузлом обліку для системи опалення нежилого приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , на 2016-2017р.р.
Пунктом 3 висновку зазначено, що наявна технічна можливість включення внутрішнього опалення всього житлового буд. АДРЕСА_1 без включення індивідуальної теплової системи ФОП Романенко М.М. у приміщеннях №132, 134 зазначеного будинку.

Окрім викладеного, скаржник також вважає, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права, що полягає у не залученні до участі у справі ОСОБА_1 , який разом з відповідачем, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18901603 від 21.05.2008 року є співвласником нежилого приміщення №132, №134 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач та співвласник нерухомого майна ОСОБА_1 несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями щодо нежилого приміщення №132, №134 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому відповідно усі витрати, в тому числі витрати на отримання послуг опалення стягуються рівномірно.
Проте, господарським судом першої інстанції при розгляді даної справи не було враховано прав співвласника приміщень ОСОБА_1 .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2021р. залишено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.
05.04.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору (вх.№3894).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2021р. поновлено фізичній особі-підприємцю Романенко Михайлу Михайловичу строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20; встановлено позивачу у справі строк до 26.04.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 05.05.2021р. 

ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції також не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20.
В обґрунтування наявності підстав для звернення до суду з відповідною апеляційною скаргою апелянт посилається на те, що не брав участі у розгляді справи №905/1558/20, жодною із сторін не заявлялось клопотання про його залучення до участі у справі в якості третьої особи, судом першої інстанції за власною ініціативою апелянт до участі у справі також не залучався, проте, дана справа стосується стягнення заборгованості за теплопостачання до нежитлового приміщення, співвласником якого без виділення частки в натурі, є ОСОБА_1 , якому належить 1/2 частки нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Апелянт зазначає, що даним рішенням суду порушені його інтереси, як співвласника приміщення, оскільки загальна сума заборгованості за опалення приміщення, яка стягнута за рішенням суду у даній справі, становить 416196,26грн., є дуже значною, та існує ймовірність звернення стягнення на частку в майні відповідача, що знаходиться в спільній власності, що може порушити його інтереси, як співвласника даних приміщень та призвести, зокрема, до судових спорів.

Обґрунтовуючи неправомірність прийнятого місцевим господарським судом рішення, апелянт, зокрема, зазначає про те, що нежитлові приміщення №132, №134, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 є не належать до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, що узгоджується з положеннями Закону України ”Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”, та ДБН В.2,2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення".
Крім того, 01.09.2009р. між позивачем та відповідачем було укладено окремий договір №83 про відпуск теплової енергії, який є дійсний на даний час та досліджувався судом при розгляді даної справи, отже відносини між сторонами щодо подання опалення до нежитлових приміщень відповідача, які є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, були оформленні індивідуальним Договором про відпуск теплової енергії.
Проте, не зважаючи на вказані обставини, місцевим господарським судом в якості доказів отримання теплової енергії відповідачем було прийнято акти на включення центрального опалення у будинку АДРЕСА_1 від 15.10.2016р. та від 23.10.2017р. за договором №119/1 від 02.10.2012р., укладеним між позивачем та ККП Маріупольської міської ради “Керуюча компанія “Західна”, на будинок АДРЕСА_1 та зазначено, що відповідачем не доведено, що для включення/відключення центрального опалення потрібно укладати акти з кожним споживачем окремо та, що умовами договору №83 не передбачено складання таких актів.

Крім того, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було встановлено обставин відсутності постачання теплової енергії до спірних нежитлових приміщень в період з 2009 року по 2017 рік, незважаючи на те, що під час розгляду справи місцевим господарським судом відповідач наголошував на не отриманні ним послуг з постачання теплової енергії, оскільки вентилі на мережі постачання теплової енергії до приміщень №132, 134 були перекриті та опломбовані (пломба №4769915), теплова енергія до вказаних приміщень не подавалась.
На підтвердження вказаних обставин апелянтом додано до апеляційної скарги наступні документи: копію акту перевірки відключення центрального опалення від 15.10.2011р„ підписаного начальником району Ж-2 підприємства ”Маріупольтепломережа”, контролером ОСОБА_3 та власником приміщень ОСОБА_2 , в якому зазначено, що проведено перевірку відключення опалення за адресою: 60 років СРСР, 31 пломба №4769915 є цілісною; копію акту контрольної перевірки опалення від 21.03.2016р. за підписами начальника району №Ц-2 ”Маріупольтепломережі” Єрмішина В.Б., інженера ОСОБА_4 та власника приміщень ОСОБА_2 , в якому зазначено, що "пломба №4769915 на вводной задвижке в техподполье дома не нарушена. Проверка через три месяца". 
Вказані документи на думку апелянта підтверджують той факт, що система опалення відповідача була опломбована пломбою 4769915 у 2011 та у 2016 роках, її використання було не можливе та до 21.12.2017р. (дати прийняття теплового вузла обліку первинно) теплова енергія до нежитлових приміщень 132, 134 не поступала, у зв`язку із чим, у відповідача не виникло зобов`язань по сплаті послуг теплопостачання.
Проте, не зважаючи на вказані обставини, господарським судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не досліджувалось питання про опломбування системи опалення нежитлових приміщень відповідача, а лише надано правову оцінку питанню відключення нежитлових приміщень відповідача від центрального опалення.

Апелянт також наголошує, що нежитлові приміщення 132, 134, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 мають окремий (індивідуальний) тепловий пункт, про що зазначав відповідач під час розгляду справи місцевим господарським судом та, що підтверджується технічною документацією, яка міститься в матеріалах справи.
На підтвердження існування у приміщеннях 132, 134 окремого теплового пункту апелянтом долучено до матеріалів справи Висновок експерта б/д за результатами судової будівельно-технічної експертизи, яка була замовлена відповідачем на прохання апелянта після прийняття судом рішення у даній справі, у зв`язку із тим, що апелянт не був учасником даної справи в суді першої інстанції, а тому не мав можливості надати до суду першої інстанції копії актів перевірки відключення центрального опалення від 15.10.2011 р. та 21.03.2016 р.. які є однією з підстав замовлення даної експертизи.
Вказані обставини свідчать про те, що господарським судом першої інстанції було невірно встановлено обставини справи, та залишено поза увагою суду фактичні правовідносини між сторонами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2021р. залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.
05.04.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору (вх.№3927).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2021р. поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20; встановлено сторонам у справі строк до 26.04.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 05.05.2021р.
26.04.2021р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№4861), в якій просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 залишити без змін. Крім того, позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (вх.№4863).
26.04.2021р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу відповідача (вх.№4862), в якій просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича, рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 залишити без змін. Крім того, позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (вх.№4864).
30.04.2021р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду пояснення на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№5045), в яких просить суд задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2021р. у зв`язку із відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду справи №905/1558/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Крестьянінов О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2021р. об`єднано розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 та апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича на рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20; оголошено в судовому засіданні перерву до 26.05.2021р. о 10:00год.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2021р. оголошено в судовому засіданні перерву до 26.05.2021р. о 10:00год.
17.05.2021р. представником позивача - Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” подано до апеляційного господарського суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, а саме: EasyCon (вх.5540).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021р. задоволено заяву представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” - Єгельської О.В. про участь в судовому засіданні по справі №905/1558/20, призначеному на "26" травня 2021р. о 10:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; ухвалено провести судове засідання у справі №905/1558/20, призначене на "26" травня 2021р. о 10:00год., за участю Єгельської О.В. - представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2021р. оголошено в судовому засіданні перерву до 15.06.2021р.; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 ; задоволено заяву представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” - Єгельської О.В. про участь в судовому засіданні по справі №905/1558/20, призначеному на "15" червня 2021р. о 14:15 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; ухвалено провести судове засідання у справі №905/1558/20, призначене на 15" червня 2021р. о 14:15 год., за участю Єгельської О.В. - представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021р. оголошено в судовому засіданні перерву до 29.06.2021р. о 14:15 год.
24.06.2021р. представником позивача - Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення EASYCON (вх.№7262).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2021р., у зв`язку із відпусткою судді Крестьянінова О.О., для розгляду справи №905/1558/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В. судді Мартюхіна Н.О. суддя Геза Т.Д.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2021р. задоволено заяву представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” - Єгельської О.В. про участь в судовому засіданні у справі №905/1558/20, призначеному на 29.06.2021р. о 14:15 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; ухвалено провести судове засідання у справі №905/1558/20, призначене на "29.06.2021р. о 14:15год, провести за участю Єгельської О.В. - представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
29.06.2021р. суддя-доповідач Плахов О.В. знаходився у відпустці.
Відповідно до частини 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
За таких обставин, у зв`язку із неможливістю проведення судового засідання 29.06.2021р. з огляду на знаходження судді-доповідача Плахова О.В. у відпустці та відсутністю підстав для здійснення повторного автоматизованого розподілу даної справи, ухвалою Східного апеляційного господарського суду призначено розгляд справи на 19.08.2021р. 
29.07.2021р. представником позивача - Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” подано до апеляційного господарського суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення EASYCON (вх.№8739).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 02.08.2021р., у зв`язку із відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду справи №905/1558/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В. суддя Мартюхіна Н.О. суддя Лакіза В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.08.2021р. задоволено заяву представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” - Єгельської О.В. про участь в судовому засіданні у справі №905/1558/20, призначеному на 19.08.2021р. о 14:15 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; ухвалено провести судове засідання у справі №905/1558/20, призначене на 19.08.2021р. о 14:15год., за участю Єгельської О.В. - представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2021р., у зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Мартюхіної Н.О., для розгляду справи №905/1558/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В. суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2021р. оголошено в судовому засіданні перерву до 30.08.2021р.; задоволено заяву представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” - Єгельської О.В. про участь в судовому засіданні по справі №905/1558/20, призначеному на "30" серпня 2021р. об 11:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; ухвалено провести судове засідання у справі №905/1558/20, призначене на "30" серпня 2021р. об 11:30 год., за участю Єгельської О.В. - представника Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
27.08.2021р. апелянтом ОСОБА_1 подано до апеляційного господарського суду додаткові письмові пояснення (вх.№9918). 

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 30.08.2021р. третя особа – ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а також, що сторони з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи апелянтів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Так, стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.
Таким чином, господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.
У відповідності до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Законом встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатись державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України містить перелік суб`єктів, право на звернення яких до господарського суду є обмеженим. Це означає, що право на звернення до господарського суду повинно бути прямо передбачене законодавчими актами України.
Відповідно до частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 статті 272 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.
Стаття 272 Господарського процесуального кодексу України не обмежує коло осіб, на яких розповсюджується її дія, лише учасниками справи. Відповідно до частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Тобто, частиною 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.
Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, якщо встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Верховним Судом у постанові від 11.07.2018р. у справі №911/2635/17 викладено наступну правову позицію щодо розгляду апеляційної скарги, поданою особою, яка не брала участі у справі.
Так, Верховний суд вказав, що у відповідності до частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
Вищевказана правова позиція Верховного Суду враховується колегією суддів на виконання вимог частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; та пункту 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, яким унормовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог у даній справі є вимога позивача до фізичної особи-підприємця Романенко М.М. про стягнення 178223,11грн. заборгованості за теплову енергію, 44205,66грн. інфляційних, 17580,29грн. – 3% річних, 178223,11грн. пені.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з постачання теплової енергії за період з жовтня 2016р. по лютий 2019р.
19.10.2020р. позивачем було подано до суду клопотання про зменшення позовних вимог, в якому зазначав, що заявлена сума заборгованості виникла за період з 15.10.2016р. (згідно акту на включення централізованого опалення) до 20.12.2017р. (до прийняття теплового вузла згідно акту від 21.12.2017р.) та просив суд стягнути з відповідача 178223,11грн. заборгованості за теплову енергію, 43848,36грн. інфляційних, 17464,65грн. – 3% річних, 178223,11грн. пені.
На підтвердження позовних вимог позивачем було додано до матеріалів справи: копію договору на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83 з дислокацією; копію листа від 30.06.2016р. № 2085/04 щодо теплового навантаження; копію додаткової угоди № 1 із супровідним листом; копію акту прийняття теплового вузла обліку; копію картки обліку витрат теплової енергії по показникам приладу обліку, встановленого в приміщення відповідача; копії актів на включення опалення від 15.10.2016р., від 23.10.2017р.; копії рахунків; копію банківської виписки щодо сплати відповідачем сум 6519,26грн. та 8336,61грн.; копії листів щодо зміни тарифів; копії реєстрів про направлення поштою рахунків (у т.ч. листів щодо тарифів); копію претензії від 09.09.2019р.; копії листування з відповідачем; копію заяви Челпан В.Г. від 25.08.2009р.; копію листа Романенко М.М. від 25.08.2009р.
Рішенням господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 задоволено частково позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” до фізичної особи-підприємця Романенка Михайла Михайловича про стягнення 417759,23грн.; стягнуто з фізичної особи-підприємця Романенка Михайла Михайловича на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” заборгованість за теплову енергію у розмірі 178223,11грн.; інфляційні в сумі 42722,01грн., 3% річних у розмірі 17028,03грн., пеню у розмірі 178223,11грн. та судовий збір у розмірі 6242,95грн.; відмовлено в частині стягнення 3% у розмірі 436,62грн, інфляційних втрат у розмірі 1126,35грн.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що апелянт – ОСОБА_1 не був учасником судового процесу під час розгляду даної справи, а місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не вирішувалось питання щодо прав та обов`язків вказаної особи.
Разом з тим, в обґрунтування наявності підстав для звернення з відповідною апеляційною скаргою скаржник посилається на те, що є співвласником нежитлових приміщень, до яких поставлялась теплова енергія за договором на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83.
Матеріалами справи підтверджується, що 01.09.2009р. між Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” (надалі - постачальник) та фізичною особою-підприємцем Романенко М.М. (надалі - споживач) було укладено договір №83 на відпуск теплової енергії, відповідно до умов якого постачальник подає теплову енергію для об`єктів споживача в необхідних йому кількостях, а споживач згідно з умовами, встановленими цим договором, зобов`язався прийняти і оплатити теплову енергію по затвердженим тарифам (цінам) в строки, передбачені договором (т.1 а.с.11-13).
Відповідно до дислокації до договору об`єктом теплопостачання є приміщення у АДРЕСА_2 , з загальною опалювальною площею 999,50кв.м. (т.1 а.с.14).
З наявної в матеріалах справи копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.05.2008р. №18901603 вбачається, що зазначене нежитлове приміщення на праві приватної власності належить двом співвласникам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.1 а.с.105).
Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що апелянт - ОСОБА_1 є співвласником нежитлового приміщення, до якого поставлялась теплова енергія за договором на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83, та стягнення заборгованості за яким є предметом позовних вимог у даній справі, у зв`язку із чим, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення має безпосередній влив на законні інтереси апелянта. 
Проте, господарським судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення зазначених обставин досліджено не було.
З огляду на встановлені обставини, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2021р., з метою забезпечення принципів рівності всіх учасників перед законом та судом, а також створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи було залучено ОСОБА_1 до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки оскаржуване рішення має безпосередній вплив на його законні інтереси.
Отже, на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 підлягає скасуванню, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Судова колегія також враховує, що у рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується на тому, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (Рішення у справі “Де Куббер проти Бельгії” від 26.10.1984 та Рішення у справі “Кастілло Альгар” проти Іспанії” від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як “явну помилку” (тобто помилку якої б не міг припуститись розумний суд), вона може порушити справедливість провадження (Справа “Хамідов проти Росії”).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права.

Розглядаючи справу по суті у відповідності до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів також зазначає наступне.
Як встановлено господарським судом першої інстанції, відповідно до наявної в матеріалах справи копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.05.2008р. №18901603 вбачається, що нежитлові приміщення 132,134, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить двом співвласникам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.1 а.с.105).
Зазначені нежитлові приміщення знаходяться в багатоквартирному будинку, який перебуває на утриманні ККП Маріупольської міської ради “Керуюча компанія “Західна”, яка як обслуговуюча організація відповідно до умов укладеного з енергопостачальною організацією - Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” договору №119/1 від 02.10.2012 (з урахуванням додаткової угоди від 25.07.2019р. №1 т.1 а.с.142-143), здійснює утримання та технічне обслуговування внутрішньодомових систем теплозабезпечення та гарячого водозабезпечення та забезпечує розподіл та регулювання теплової енергії по стоякам центрального опалення та гарячого водопостачання, яка подається енергопостачальною організацію до житлового будинку (пункт 1.2. договору).
Енергопостачальна організація забезпечує житловий фонд, який знаходиться на утриманні ККП Маріупольської міської ради “Керуюча компанія “Західна” (обслуговуюча організація), тепловою енергією на потреби опалення і гарячого водопостачання з максимальним навантаженням (пункт 1.1. договору).
Відповідно до дислокації, об`єктом до вказаного договору є, зокрема, будинок № 31 по вул. Грушевського (раніше 60 років СРСР) (т.1 а.с.144).

З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2009р. ОСОБА_2 звернувся з заявою до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа”, в якій просив укласти договір на відпуск теплової енергії з фізичною особою-підприємцем Романенко М.М. на все приміщення, та зазначав, що гарантує оплату наданих послуг (т.1 а.с.141 на звороті).
Крім того, в заяві поданій до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” 25.08.2009р. Челпан Валерій Георгійович, як власник Ѕ частини приміщення, що знаходиться за адресою: будинок № 31 по вул. Грушевського (раніше 60 років СРСР) у м.Маріуполі, також просив укласти договір на відпуск теплової енергії з фізичною особою-підприємцем Романенко М.М. на все приміщенні, та зазначав, що гарантує оплату наданих послуг згідно з виставлених рахунків (т.1 а.с.141).

01.09.2009 між Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” (надалі - постачальник) та фізичною особою-підприємцем Романенко М.М. (надалі - споживач) було укладено договір №83 на відпуск теплової енергії (надалі – договір т.1 а.с.11-13), відповідно умов якого постачальник подає теплову енергію для об`єктів споживача в необхідних йому кількостях, а споживач згідно з умовами, встановленими цим договором, зобов`язався прийняти і оплатити теплову енергію по затвердженим тарифам (цінам) в строки, передбачені договором (пункт 1.1. договору).
Відповідно до дислокації до договору об`єктом теплопостачання є приміщення у м.Маріуполі по вул. Грушевського (раніше 60 років СРСР), будинок № 31, з загальною опалювальною площею 999,50кв.м. (т.1 а.с.14) 
Згідно пункту 2.1. договору обидві сторони зобов`язуються керуватися положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Закону України “Про теплопостачання”, Постанови Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 року “Про затвердження Правил користування тепловою енергією”, Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 “Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення” іншими нормативними актами України, які регулюють відносини у сфері теплопостачання.
Відповідно до пункту 2.8. договору відключення споживача від системи опалення і гарячого водопостачання може здійснюватися тільки при технічній можливості і тільки після письмового попередження постачальника (у випадку відключення (підключення) в опалювальний період розрахунок здійснюється згідно з п.7.2. даного договору).
Зняття показників приладів обліку теплової енергії, зрізка і обрахування діаграм здійснюється споживачем. Результати обрахунків передаються теплопостачальною організацією (пункт 4.7. договору).
Згідно з пунктом 4.12. договору відключення споживачем будівлі або її частини від теплопостачання без попереднього письмового повідомлення постачальника і складання 2-х стороннього акту є порушенням даного договору і не приймається при перерахунках.
Відповідно до пункту 5.1. договору споживач за отримувану теплову енергію здійснює оплату за фіксованими тарифами, затвердженими Маріупольським виконкомом міської ради, які встановлені із розрахунку споживання теплової енергії протягом всього опалювального періоду. Оплата здійснюється згідно з виставленим рахункам в строк, що не перевищує 5 банківських днів з моменту отримання рахунку. Рахунок вручається постачальником під підпис уповноваженій особі або працівникам організації (установи, підприємства та ін.) споживача. У разі неотримання рахунка до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, споживач зобов`язаний самостійно отримати рахунок у постачальника.
Згідно з пунктом 5.2. договору у випадку відключення і опломбування затворних вентилів по гарячому водопостачанню (опаленню) споживач оплачує видатки за опломбування по рахунку відповідно до калькуляції постачальника.
У випадку несплати рахунку в указаний строк споживачу нараховується пеня згідно Закону України №543/96 ВР від 22.11.1996 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня. Споживачу – суб`єкту підприємницької діяльності пеня нараховується у відповідності з Законом України “Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” №686-XIV в розмірі 1% за кожен день прострочення (пункт 5.3. договору).
Відповідно до пункту 5.6. договору за наявності боргу у споживача по даному договору постачальник має право зарахувати кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за теплову енергію, поставлену в попередні періоди, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначенні платежу.
Даний договір укладений строком на 2 роки. Умови договору можуть бути змінені або доповнені при взаємній згоді сторін у письмовій формі. Договір вважається продовженим на той строк і на тих же умовах, якщо за місяць по закінченню строку не слідує заява однієї із сторін про відмову від даного договору або його перегляд (пункт 7.1. договору).
До вимог по оплаті теплової енергії, а також стягнення пені застосовується позовна давність строком 5 років (пункт 7.4. договору).

Як зазначав в позовній заяві позивач. 15.10.2016р. житловий будинок за адресою: вул. Грушевського, будинок № 31, було підключено до системи централізованого опалення, що підтверджується актом на включення центрального опалення від 15.10.2016р. підписаним представником обслуговуючої організації ККП КК “Західна” та енергопостачальною організацією - Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” (т.1 а.с.20).
З вказаного періоду обсяг фактично відпущеної теплової енергії до приміщень споживача (відповідача) здійснювався відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. №1198, яким встановлено, що у споживачів, які не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. 
Згідно листа від 30.06.2016р. №2085/04 адресованого позивачем на адресу відповідача, теплове навантаження приміщення за адресою: м.Маріуполь, вул. Грушевського (раніше 60 років СРСР), будинок № 31, складало 0,05074 Гкал/год. Крім того, зазначено, що нарахування за теплову енергію здійснюється відповідно до теплового навантаження згідно до діючого законодавства. У листі зазначено вважати його невід`ємною частиною договору №83 від 01.09.2009р. (т.1 а.с.15).

23.10.2017р. житловий будинок за адресою: вул. Грушевського, будинок № 31, було підключено до системи централізованого опалення, що підтверджується актом на включення центрального опалення від 23.10.2017р. підписаним представником обслуговуючої організації ККП КК “Західна” та енергопостачальною організацією - Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” (т.1 а.с.21).
21.12.2017р. в нежитлових приміщеннях 132,134, розташованих за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Грушевського (раніше 60 років СРСР), будинок № 31, було встановлено тепловий вузол обліку, що підтверджується актом прийняття теплового вузла обліку (первинно) від 21.12.2017р., підписаним споживачем та представниками ККП ”Маріупольтепломережа”, Маріупольського відділу метрології ДП ”Донецькстандарстметрологія” (т.1 а.с.18).
У зв`язку із прийняттям в експлуатацію приладу обліку в нежитлових приміщенням споживача, додатковою угодою №1 від 26.12.2017р. було змінено порядок оплати, а саме п.5.1. договору викладено в наступній редакції:
“Споживач за отриману теплову енергію та послуги з централізованого постачання гарячої води проводить оплату відповідно до встановлених тарифів. Оплата проводиться згідно з виставленими рахунками у строк до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок вручається постачальником під підпис уповноваженій особі або працівникам організації (установи, підприємства та ін.) споживача”. У разі неотримання рахунка до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, споживач зобов`язаний самостійно отримати рахунок постачальника. Не отримання або несвоєчасне отримання рахунків споживачем не звільняє останнього від виконання зобов`язання за цим договором”.
Вказана додаткова угода була направлена постачальником на адресу споживача в двох примірниках листом від 25.01.2018р. №914/04.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач зазначав, що на виконання умов договору відповідачу було поставлено теплову енергію на загальну суму 193078,98грн, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями рахунків- фактур № 10-800009/01 від 31.10.2016р. на суму 7112,49грн, №11-800009/01 від 30.11.2016р. на суму 20481,54грн, №12-800009/01 від 31.12.2016р. на суму 31998,17грн, №01-800009/01 від 31.01.2017р. на суму 26637,28грн., №02-800009/01 від 28.02.2017р. на суму 28560,09грн., №03-800009/01 від 31.03.2017р. на суму 20408,91грн., №11-800009/01 від 30.11.2017р. на суму 27374,96грн., №12-800009/01 від 31.12.2017р. на суму 15649,67грн., №01-800009/01 від 31.01.2019р. на суму 8336,61грн., №02-800009/01 від 28.02.2019р. на суму 6519,26грн. (т.1 а.с.22-27).
Факт направлення вказаних рахунків – фактур на адресу споживача підтверджується доданими до позовної заяви копіями списків поштової кореспонденції та фіскальних чеків ПАТ ”Укрпошта” від 10.11.2016, від 16.12.2016, від 14.01.2017, від 15.02.2017р., від 10.05.2017р., від 26.12.2017, від 25.01.2018р. (т.1 а.с.31-37).
Проте, споживачем – ФОП Романенко М.М, було сплачено грошові кошти за надані послуги частково на суму 6519,26грн. (згідно рахунку №02-800009/01 від 28.02.2017р.) та 8336,61грн. (згідно рахунку №01-800009/01 від 31.01.2019р.), що підтверджується копією банківської виписки по рахунку постачальника (т.1 а.с.27).
У зв`язку із вказаними обставинами, позивач звернувся до відповідача - фізичної особи-підприємця Романенко М.М. з претензією №530/04 від 09.09.2019р., в якій зазначав про неналежне виконання останнім умов укладеного між сторонами договору внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 178223,11грн., та вимагав сплатити зазначену заборгованість (т.1 а.с.38).
У відповідь на претензію №530/04 від 09.09.2019р. листом №28 від 26.09.2019р. відповідач (споживач) просив позивача (постачальника) надати акт звірки для уточнення періоду заборгованості (т.1 а.с.39).
Листом №61.3.2.3.6-26812-61.3.2.3.1. від 17.10.2019р. позивачем (постачальником) було направлено на адресу відповідача (споживача) розгорнутий акт звіряння (т.1 а.с.40).
Проте, відповідач (споживач) відмовився сплачувати заборгованість за надану теплову енергію, посилаючись на неотримання у 2016-2017 роках послуг з теплової енергії за адресою: вул. Грушевська, 31, м. Маріуполь, про що було повідомлено позивача (постачальника) листом від 01.11.2019р. (т.1 а.с.41)
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг за спірним договором, 25.08.2020р. Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Романенка Михайла Михайловича про стягнення 178223,11грн. заборгованості за теплову енергію, 44205,66грн. інфляційних, 17580,29грн. – 3% річних, 178223,11грн. пені (т.1 а.с.1-58). 
19.10.2020р. позивачем подано до господарського суду Донецької області клопотання про зменшення позовних вимог, в якому зазначав, що заявлена сума заборгованості виникла за період з 15.10.2016р. (згідно акту на включення централізованого опалення) до 20.12.2017р. (до прийняття теплового вузла згідно акту від 21.12.2017р.) та просив суд стягнути з відповідача 178223,11грн. заборгованості за теплову енергію, 43848,36грн. інфляційних, 17464,65грн. – 3% річних, 178223,11грн. пені (т.1 а.с.86-90).
Рішенням господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у даній справ позовні вимоги задоволено частково, з підстав викладених вище (т.1 а.с.210-217).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія з урахуванням меж перегляду оскаржуваного рішення визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про примусове спонукання відповідача до виконання грошових зобов`язань за договором на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83 , тобто сплати коштів за отриманий товар. 

Статтею 1 Закону України “Про теплопостачання” визначено, що теплова енергія – це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів.
Дослідивши укладений між позивачем та відповідачем договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, колегія суддів дійшла висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання теплової енергії, який підпадає під правове регулювання норм §5 Глави 54 Цивільного кодексу України та статті 275 Господарського кодексу України, а також Закону України “Про теплопостачання”. 
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно зі статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України, статтею 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.
Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Згідно статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
За визначенням статті 1 Закону України “Про теплопостачання” постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.
Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частина 6 статті 19 Закону України “Про теплопостачання”).
Відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83 є належною підставою для виникнення у сторін кореспондуючих прав і обов`язків.
Отже, в контексті статі 655, частини 1 статті 691, статті 714 Цивільного кодексу України, статті 275 Господарського кодексу України, положень Закону України “Про теплопостачання”, укладений між позивачем та відповідачем договір є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами, з оплати товару (поданої теплової енергії). 
При цьому, визначальним є фактичне отримання товару (теплової енергії), що і породжує виникнення кореспондуючого обов`язку споживача з виконання грошових зобов`язань за спірним договором.

Як було зазначено вище, відповідно до пункту 1 укладеного між сторонами договору на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83 постачальник (позивач - Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа”) зобов`язався подавати теплову енергію для об`єктів споживача (відповідача - ФОП Романенко М.М.) в необхідних йому кількостях, а споживач згідно з умовами, встановленими цим договором, зобов`язався прийняти і оплатити теплову енергію по затвердженим тарифам (цінам) в строки, передбачені договором. 
Відповідно до дислокації до договору об`єктом теплопостачання є приміщення у м.Маріуполі по вул. Грушевського (раніше 60 років СРСР), будинок № 31, з загальною опалювальною площею 999,50кв.м. 

З матеріалів справи вбачається, що під час прийняття оскаржуваного рішення місцевим господарським судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а саме: актів на включення центрального опалення від 15.10.2016р. та від 23.10.2017р. підписаних представником обслуговуючої організації ККП КК “Західна” та енергопостачальною організацією - Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” було встановлено факт підключення нежитлових приміщень відповідача до системи централізованого опалення.
Під час апеляційного перегляду даної справи апелянти – ФОП Романенко М.М. та ОСОБА_1 наголошують, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було встановлено обставин відсутності постачання теплової енергії до спірних нежитлових приміщень в період з 2009 року по 2017 рік, незважаючи на те, що під час розгляду справи місцевим господарським судом відповідач наголошував на не отриманні ним послуг з постачання теплової енергії, оскільки вентилі на мережі постачання теплової енергії до приміщень №132, 134 були перекриті та опломбовані, теплова енергія до вказаних приміщень не подавалась.
На підтвердження вказаних обставин апелянтами додано до апеляційної скарги наступні документи: копію акту перевірки відключення центрального опалення від 15.10.2011р. підписаного начальником району Ж-2 підприємства ”Маріупольтепломережа”, котролером Пахомою Н.В. та власником приміщень Романенко М.М., у якому зазначено, що проведена пера відключення опалення за адресою: 60 років СРСР, 31 пломба №4769915 є цілісною; копію акту контрольної перевірки опалення від 21.03.2016р. за підписами начальника району №Ц-2 ”Маріупольтепломережі” Єрмішина В.Б., інженера Коваленко та власника приміщень Романенко М.М., в якому зазначено, що ”пломба №4769915 на вводной задвижке в техподполье дома не нарушена. Проверка через три месяца”. 
Вказані документи на думку апелянтів підтверджують той факт, що система опалення відповідача була опломбована згідно пломби №4769915) у 2011 та у 2016 роках, її використання було не можливе та до 21.12.2017р. (дати прийняття теплового вузла обліку) теплова енергія до нежитлових приміщень 132, 134 не подавалась, у зв`язку із чим, у відповідача не виникло зобов`язань по сплаті послуг теплопостачання.

В обґрунтування причин неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції апелянт – ФОП Романенко М.М. (відповідач) посилається на те, що отримав вказані документи від співвласника нежитлових приміщень Челпан В.Г. вже після прийняття осудом оскаржуваного рішення, оскільки співвласник був відсутній у місті та мав можливість їх надати лише у березні 2021року.
Вирішуючи питання щодо прийняття додаткових доказів наданих апелянтом – ФОП Романенко М.М., колегія суддів зазначає, що згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження винятковості випадків, які б перешкоджали у дотриманні відповідачем встановлених як законом так і судом строків для вчинення відповідних процесуальних дій, а саме - неможливості своєчасного подання ним письмових доказів, що додані до апеляційної скарги, як до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому підстави для їх дослідження та врахування при розгляді справи відсутні. 
Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Поряд з цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, додаткові докази, додані апелянтом до апеляційної скарги є одними з доказів, який оцінює суд, однак в силу приписів 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте, відповідних об`єктивних обставин апелянт – ФОП Романенко М.М. (відповідач) не навів.

Крім того, як було зазначено вище, апелянт – Челпан В.Г. в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги також посилається на акт перевірки відключення центрального опалення від 15.10.2011р. та акт перевірки опалення від 21.03.2016р., як на докази того, що система опалення відповідача була опломбована згідно пломби (4769915) у 2011 та у 2016 роках, а її використання було не можливе до 21.12.2017р.
В обґрунтування причин неможливості подання вказаних документів до місцевого господарського суду апелянт посилається на те, що не брав участі у справі під час її розгляду місцевим господарським судом, а тому не мав можливості надати зазначені документи.
Судова колегія, розглянувши питання щодо прийняття додаткових доказів наданих апелянтом – ОСОБА_1 зазначає, що згідно з частиною 1  статті 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3  статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.
Під час апеляційного перегляду даної справи судом було встановлено, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується той факт, що апелянт - ОСОБА_1 є співвласником нежитлового приміщення, до якого поставлялась теплова енергія за договором на відпуск теплової енергії від 01.09.2009р. №83, та стягнення заборгованості за яким є предметом позовних вимог у даній справі, отже оскаржуване рішення має безпосередній влив на законні інтереси апелянта, проте, господарським судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення зазначених обставин досліджено не було.
З огляду на встановлені обставини, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2021р., з метою забезпечення принципів рівності всіх учасників перед законом та судом, а також створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи було залучено ОСОБА_1 до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки оскаржуване рішення має безпосередній вплив на його законні інтереси.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що зазначені апелянтом обставини щодо неможливості надання доказів є винятковими та такими, що об`єктивно не залежали від його волі, у зв`язку із чим приймаються судом до розгляду при вирішенні даної справи.

Отже, досліджуючи надані апелянтом – ОСОБА_1 докази, судовою колегією встановлено, що згідно акту перевірки відключення центрального опалення від 15.10.2011р. підписаного начальником району Ж-2 підприємства ”Маріупольтепломережа”, котролером Пахомою Н.В. та власником приміщень ОСОБА_2 , станом на 2011рік відсутнє опалення в нежитлових приміщеннях 132, 134 за адресою: АДРЕСА_2 , проведено перевірку відключення опалення за адресою: 60 років СРСР, буд. № 31 та встановлено, що пломба №4769915 є цілісною.
Крім того, в акті контрольної перевірки опалення від 21.03.2016р. за підписами начальника району №Ц-2 ”Маріупольтепломережі” Єрмішина В.Б., інженера Коваленко та власника приміщень Романенко М.М., зазначено, що пломба №4769915 на вступній засувці в техпідпіллі будинку не порушена та призначено проведення наступної перевірки через три місяці.
Таким чином, вказані документи підтверджують той факт, що система опалення в нежитлових приміщеннях 132, 134 за адресою: вул. Грушевського (раніше 60 років СРСР), б. № 31, м.Маріуполь була опломбована пломбою №4769915 у 2011 та у 2016 роках, а використання системи було не можливе. Тобто, до 21.12.2017р. (дати прийняття теплового вузла обліку) теплова енергія до нежитлових приміщень 132, 134 не подавалась.
Доказів зняття відповідної пломби в порядку визначеному Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими  Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. № 4 матеріали справи не містять.
При цьому, належних доказів, що спростовують викладені вище обставини, позивачем до матеріалів справи не надано. 
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, здійснивши аналіз приведених норм чинного законодавства України та обставин справи, колегією суддів встановлено, що саме факт отримання відповідачем товару (теплової енергії) за договором, безпосередньо на об`єкті теплопостачання, не знаходить свого підтвердження. 
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що на об`єкті споживання в спірний період (з жовтня 2016року по 20.12.2017р.) система опалення була опломбована, теплова енергія не подавалась, що виключає можливість фактичного отримання теплової енергії в розумінні частини 6 статті 19 Закону України “Про теплопостачання”, у відповідності до якої споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, та належного виконання договору по поставці теплової енергії у розумінні її споживання як житлово-комунальної послуги.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для виникнення кореспондуючого обов`язку відповідача з оплати виставлених позивачем рахунків за поставлену теплову енергію, а отже і, як наслідок, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. 

Оскільки під час апеляційного перегляду даної справи було встановлено факт відсутності теплопостачання до нежитлових приміщень №№132, 134 за адресою: вул. Грушевського (раніше 60 років СРСР), буд. № 31, м.Маріуполь в спірний період, обставини викладені апелянтами в апеляційних скаргах щодо наявності окремого (індивідуального) теплового пункту, а також докази додані на їх підтвердження, зокрема, висновок експерта №6/д за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 03.03.2021р. не розглядаються судом.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.
Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про відсутність порушеного права позивача в спірних правовідносинах, а відтак і підстав для задоволення позовних вимог. 

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 31 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських судів про якість судових рішень, щоб мати ознаки високої якості, судове рішення повинно сприйматися сторонами по справі та суспільством у цілому як результат правильного застосування юридичних норм, справедливого судового процесу та належної оцінці фактів, а також як таке, що може бути ефективно виконаним. Лише в цьому випадку сторони будуть упевнені, що їхню справу розглянуто й вирішено належним чином, а громадськість сприйме ухвалене рішення як фактор відновлення суспільної злагоди. 
Пунктом 38 Висновку визначено, що при викладені мотивів прийняття рішення слід відповісти на аргументи сторін, тобто окремий пункт вимог та аргументи захисту. Це є важливою гарантією, яка дає можливість сторонам переконатись в тому, що їхні доводи були вивчені, а отже, суддя взяв їх до уваги.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що господарським судом першої інстанції при розгляді даної справи та ухваленні оскаржуваного рішення не було прийнято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть даного спору, свідчить про не з`ясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
За приписами процесуального законодавства рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
З огляду на вищевикладене, оскільки місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 3 ч. 1 ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича задовольнити.
Рішення господарського суду Донецької області від 11.02.2021р. у справі №905/1558/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” (87534, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Гризодубової, буд.1, код ЄДРПОУ 33760279) на користь фізичної особи-підприємця Романенко Михайла Михайловича ( АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2270,00грн.
Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради “Маріупольтепломережа” (87534, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Гризодубової, буд.1, код ЄДРПОУ 33760279) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2270,00грн.
Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні судові накази.
       Повний текст постанови складено 03 вересня 2021р. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           В.В. Лакіза