Справа № 161/5934/20 	Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В. 	
Провадження № 22-ц/802/928/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 серпня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,    
       суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я., 
секретар судового засідання Галицька І. П.,
з участю: 
представника позивача адвоката Романюка Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року,                

В С Т А Н О В И В:

Луцьким міськрайонним судом Волинської області 11 березня 2021 року ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний виконавець Табінський О. В., приватний нотаріус Остапенко Є. М. про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
15 березня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романюка Л. С. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 980,00 грн.
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_1  адвоката Романюка Л. С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цій справі задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на користь ОСОБА_1 3 980,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» подало апеляційну скаргу на додаткове рішення в цій справі. Вказує, що ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» не отримувало судових повісток із повідомленням про призначення судового засідання на 06.04.2021, а тому не було належним чином повідомлено про розгляд справи, що є порушенням ст. 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя. Крім того, відповідач не отримував від позивача клопотання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, а тому був позбавлений права на подання до суду заперечення. До позовної заяви не було додано розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу та доказів, що обґрунтовують таку суму, що є порушенням ст. 134 ЦПК України. Заявлена позивачем сума не є обґрунтованою. Просить скасувати додаткове рішення та відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що в позовній заяві до суду від 14.04.2020 позивач по справі заявив, в тому числі, попередній (орієнтовний) розрахунок правової допомоги в розмірі 3 980,00 грн. До заяви від 15.03.2021 про ухвалення додаткового рішення позивачем долучено фіскальний чек поштової квитанції про відправлення заяви з додатками відповідачу, оригінал рахунку-фактури № АБ-0000020-04 від 11.03.2021, дублікат платіжної квитанції № 0.0.12048112308.1 від 13.03.2021 на суму 3980,00 грн, акт прийому-передачі виконаних робіт від 12.03.2021, копію договору № 02 від 06.03.2020 про правову допомогу, що спростовує доводи апеляційної скарги про не направлення відповідачу заяви про ухвалення додаткового рішення та доданих до неї доказів. Твердження відповідача про необґрунтованість витрат заявлених позивачем до стягнення носять формальний характер та нічим необґрунтовані. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення в цій справі – без змін.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника.
Представник позивача адвокат Романюк Л. С. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу не визнав та просив залишити її без задоволення.
Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи.
       Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача адвоката Романюка Л.С., приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: акт приймання-передачі виконаних послуг по наданню правової допомоги у справі № 161/5934/20 згідно договору № 02 від 06.03.2020, рахунок-фактура № АБ-0000020-04 від 11.03.2021, договір № 02 про надання правової допомоги від 06.03.2020 та дублікат квитанції № 0.0.2048112308.1 від 12.03.2021 про оплату послуг на правову допомогу в сумі 3980,00 грн.
В позовній заяві позивачем вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми правової допомоги – 3980,00 грн.
Рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цій справі ухвалено 11 березня 2021 року.
З заявою про ухвалення додаткового рішення позивач звернувся 15 березня 2021 року.
Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В цій справі позивачем в позовній заяві вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми правової допомоги. До заяви про ухвалення додаткового рішення додано документи, які обґрунтовують понесені витрати. Заявлена сума не спростована відповідачем. До заяви про ухвалення додаткового рішення додано фіскальний чек про відправлення заяви з додатками відповідачу. В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з якого убачається, що представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» повістку про розгляд заяви 06.04.2021 отримано 29.03.2021, чим спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Суд у складі колегії суддів вважає, що додаткове рішення в ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» залишити без задоволення.
       Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий 

Судді