Ухвала
 
01 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 426/5306/17
провадження № 61-8141ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.,  розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 25 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до «Файзер Ейч. Сі. Пі. Корпорейшн» в особі представництва «Файзер Ейч. Сі. Пі. Корпорейшн» в Україні про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за період затримки виконання рішення суду, визнання незаконним і скасування наказу про поновлення на роботі,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
14 травня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)                         ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Луганського апеляційного суду від                    25 березня 2021 року у вказаній цивільній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2021 року поновлено строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали та зазначено наслідки невиконання вимог ухвали суду.  
Так, заявнику необхідно було подати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, та уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) вона подається, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389  ЦПК України підстави (підстав).
На виконання вимог вказаної ухвали, 29 червня 2021 року від                              ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме нова редакція касаційної скарги разом з додатками, в якій заявник вказує підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду).
 
Разом із цим, з поданих матеріалів на усунення недоліків вбачається, що заявником вимоги ухвали Верховного Суду від 04 червня 2021 року виконані частково. 
 
Так, ОСОБА_1 в новій редакції касаційної скарги зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
 
Згідно із пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі 
№ 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. 
 
Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII. 
 
Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18)».
 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, предметом якого є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за період затримки виконання рішення суду, визнання незаконним і скасування наказу про поновлення на роботі.
 
Отже, позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.  
 
Отже, заявнику слід сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати. 
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі 
№ 910/4518/16 (провадження №12-301гс18) зробила висновок, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
 
Отже, при поданні касаційної скарги   ОСОБА_1  необхідно сплатити судовий збір у встановленому розмірі за вимогу майнового характеру, а  саме - за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (6 630,25 грн).
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до              суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року становив 1 600 грн.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт перший пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 280 грн (1 600*0,4*200%).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір».
 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне продовжити заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 04 червня 2021 року, а саме заявнику необхідно надати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 280 грн.
Керуючись статтями 127, 390, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від04 червня                   2021 року, до 26 липня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  Є. В. Коротенко