Справа № 308/536/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/453/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 04. 2020.  
Цією постановою:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст. 36 цього ж Кодексу, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судових витрат на користь держави.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №363507 від 12. 01. 2020 та постанови судді від 10. 04. 2020, вбачається, що 12. 01. 2020 о 03 год. 28 хв. в Ужгородському районі в с. Минай по вул. Тихій, 3 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Yaris» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив зіткнення (наїзд) на стовбур дерева, внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №363506 від 12. 01. 2020 та постанови судді від 10. 04. 2020, вбачається, що 12. 01. 2020 о 03 год. 28 хв. в Ужгородському районі в с. Минай по вул. Тихій, 3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Yaris» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820» в присутності двох свідків, результат позитивний 0,34 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 04. 2020 про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 

-2-

судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи,  внаслідок чого прийнято незаконне рішення. Стверджує, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, які здійснювали оформлення адміністративних матеріалів, не може бути використаний як доказ його винуватості, оскільки не є безперервним та викладений фрагментами, які не відтворюють цілісність картини події. Також судом проігноровано той факт, що огляд на стан сп`яніння його проводився за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820», який не входить до переліку технічних засобів, дозволених для застосування працівниками правоохоронних органів з метою освідування водіїв на стан алкогольного сп`яніння, оскільки сертифікат відповідності даного приладу втратив чинність 27. 03. 2017. Також при проведенні огляду не враховано порушення температурного режиму використання приладу «Drager Alkotest 6820». Окрім того, звертає увагу і на те, що працівниками поліції не складався акт огляду водія, який має долучатись до протоколу про адміністративне правопорушення. Додатками до протоколу про адміністративне правопорушення значаться тільки пояснення свідків, яких неодноразово викликалось в судове засідання, однак такі не з`явились, тому письмові їх свідчення не могли бути покладені судом в основу доказової бази. ОСОБА_1 також вважає необґрунтованою постанову і в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в ході запровадження справи про адміністративне правопорушення інспектором безпідставно зазначено про порушення водієм п. п.12. 1, 13.1 Правил дорожнього руху України, однак причиною ДТП став поганий стан покриття та наявності на дорожньому покриття ожеледиці, а рухався він із дозволеною швидкістю 30 км/год. Також працівником поліції не відібрано пояснень від свідка ОСОБА_3 , який був присутнім на місці ДТП і про наявність такого свідка не вказано у протоколі про адміністративне правопорушення. Також зазначає проте, що власником транспортного засобу подано до суду заяву щодо прощення боргу потерпілої ОСОБА_4 , що є підставою для припинення цивільно-правового зобов`язання, а іншим особам внаслідок ДТП шкоди не заподіяно, що ствердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 . 
Будучи неодноразово належним  чином повідомленим про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  на розгляд справи  щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
-3-
       Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 12. 01. 2020 о 03 год. 28 хв. в Ужгородському районі, с. Минай, вул. Тиха, 3 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Yaris» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив зіткнення (наїзд) на стовбур дерева, внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за передбачена адміністративна відповідальність на підставі ст. 124 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України – водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Як вбачається, ОСОБА_5 цих вимог Правил дорожнього руху України не дотримався, а тому доводи, наведені в його апеляційній скарзі про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, а через поганий стан дорожнього покриття та ожеледиці, є необґрунтовані та спростовуються наявними доказами у справі.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №363507 від 12. 01. 2020, схемою місця ДТП, яка до нього додається, рапортом працівника поліції від 14. 01. 2020, якими повністю підтверджуються зазначені в протоколі обставини.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом щодо особи у межах складеного щодо неї протоколу. 
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
З указаного протоколу вбачається, що зазначеним вимогам законодавства такий відповідає, оскільки містить всі необхідні дані про особу порушника, час і місце правопорушення, діяння, що становить об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, наявність потерпілого та дані про нього, факт заподіяння матеріальної шкоди, а тому його визнано таким, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. 
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капрал поліції Ністор М.І. був упереджений при складанні протоколу та схеми дорожньо-транспортної пригоди, і що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі. Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
-4-

При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а тому його твердження в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. 
Доводи ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи доказів порушення ним правил дорожнього руху, зокрема, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, спростовані наведеними вище доказами. Твердження ОСОБА_1 про наявність на дорожньому покритті ожеледиці не відповідає даним, зазначеним у схемі місця ДТП від 12. 01. 2020, згідно яких стан покриття проїзної частини був мокрим. 
Твердження ОСОБА_1 про невідображення у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 як свідка, оскільки такий був присутнім на місці ДТП, не свідчить про хибність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, більш того, вказана особа, за клопотанням сторони захисту, була допитана в судовому засіданні й її поясненням суд першої інстанції дав належну правову оцінку. 
Також не визнаються такими, що спростовують висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративного правопорушення і доводи апеляційної скарги про подання власником транспортного засобу ОСОБА_4 заяви про прощення боргу, оскільки ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено, оскільки подання такої заяви не може бути реабілітуючою обставиною вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами. 
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від серіїДПР18 №363506 від 12. 01. 2020, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

-5-

Протоколом про адміністративне правопорушення від серії ДПР18 №363506 від 12. 01. 2020 стверджується, що 12. 01. 2020 о 03 год. 28 хв. в Ужгородському районі, с. Минай, вул. Тиха, 3 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Toyota Yaris» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820» в присутності двох свідків, результат позитивний 0,34 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, вина   ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП   стверджується   даними результатів чек-тесту проведеного сертифікованим приладом «Drager Alcotest», яким у присутності двох свідків – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено стан алкогольного сп`яніння у Мельника – 0,34 ‰ алкоголю; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Ністора М.І. від 12. 01. 2020; поясненнями свідків  ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 12. 01. 2020; розпискою ОСОБА_1 від 12. 01. 2020 про залишення ним транспортного засобу за адресою с. Минай, вул. Тиха, Ужгородського району, належним чином завіреної копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1964807 від 12. 01. 2020, згідно якої ОСОБА_1 12. 01. 2020 о 03 год. 26 хв. на вул. Тиха в с. Минай, будучи учасником ДТП, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Зазначені докази є належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин адміністративного правопорушення, яким суд дав належну оцінку. 
Доводи ОСОБА_1 про незаконність проведеного відносно нього огляду на місці зупинки транспортного засобу, через використання технічного приладу без сертифікації та даних його повірку, апеляційний суд відхиляє, оскільки обстеження особи на місці зупинки щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер 6820» дає можливість сформувати доказову інформацію, яка має за мету підтвердити або спростувати факт вживання особою алкоголю. Результатом обстеження за допомогою вищезазначеного приладу є документ у вигляді роздруківки з показниками проміле алкоголю в крові. На підставі цього документу працівником поліції, що проводить огляд складається відповідний акт. 
Як вбачається з відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, ОСОБА_1 під час проходження огляду на стан сп`яніння жодних документів та свідоцтв у працівників поліції не просив, визнав факт вживання алкогольних напоїв, виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору у присутності двох свідків. З результатами останнього був ознайомлений. Жодних зауважень або незгоди ОСОБА_1 з результатами проходження огляду за допомогою газоаналізатору не висловлював. З результатами огляду ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи у чек-тесті та акті огляду на стан сп`яніння, і будь-яких заперечень не висловлював.
При оцінці доводів ОСОБА_1 про недопустимість в якості доказу результатів проведення його огляду на стан сп`яніння з використаням спеціального приладу «Драгер Алкотест 6820», апеляційний суд враховує, що останнім не наведено 
-6-

переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6820, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування. Більш того, як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5824 від 09. 10. 2020, газоаналізатор Alcotest 6820 ARНK № 0032 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013, яке чинне до 09. 10. 2020 (тобто було чинне на момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ) та сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу № UA-MI/2-4574-2014. 
Не вбачає суд апеляційної інстанції і підстав для визнання недопустимим доказом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18. 12. 2018 №1026, згідно якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. 
При розгляді справи наявним у ній доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені  докази  є  допустимими, належними  і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Адміністративне стягнення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, і у відповідності до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.
Також суддею дотримані вимоги ст. 36 КУпАП при накладенні стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.
При цьому апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, відповідно до змісту якого будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених 

-7-

нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
За таких обставин,  постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 

                                       П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 04. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя