ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1855/21                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції:                                                                                                                            Журавель В.О.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого – судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року (розглянута у порядку спрощеного (письмового) провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення – відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року, ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 09 червня 2020 р.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року позов залишено без розгляду.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
13 липня 2021 року на поштову та електронну адресу Шостого апеляційного адміністративного суду відповідачем подано клопотання про перенесення розгляду справи.
Подані клопотання обґрунтовані тим, що з моменту оголошення особливого періоду ВЧ НОМЕР_1 бере безпосередню участь в операції об`єднаних сил, забезпеченні її проведення, особливий склад ВЧ постійно знаходиться на Сході України. У зв`язку із даними обставинами та у зв`язку із тим, що відповідач постійно знаходиться у зоні проведення ООС, що ускладнює прибуття представника військової частини для участі у судовому у засіданні.
Перевіривши матеріали справи та подані клопотання відповідача, колегія суддів вважає, що подані клопотання не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Порядок відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді передбачено ст. 223 КАС України.
При цьому даною статтею передбачено підстави для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 223 КАС України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 205 цього Кодексу.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.
Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.
Колегія суддів зазначає, що подані відповідачем клопотання про перенесення розгляду справи мотивовані тим, що відповідач постійно знаходиться у зоні проведення ООС, що ускладнює прибуття представника військової частини для участі у судовому у засіданні.
З огляду на те, що розгляд зазначеної в заяві справи не перешкоджає подальшому перегляду в апеляційному порядку даної адміністративної справи та виходячи з правил ч. 1 ст. 223, ч.2 ст.205 КАС України  колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 липня 2021 року об 10 год. 10 хв. 
Повісткою повідомленням повідомлено сторін про розгляд адміністративної справи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не вказано на яку саме дату останній просить перенести справу.
Також вказує, що у відповідача було достатньо часу, щоб забезпечити явку представника на визначену дату проведення розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання відповідача про перенесення розгляду справи на іншу дату належним чином не обґрунтовано та задоволенню не підлягає.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовної заяви.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. Відтак, клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 р. позовну заяву залишено без руху та встановлено  десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали. Вказаною ухвалою запропоновано усунути недоліки шляхом подання до суду: додаткових пояснень щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження викладених обставин (зокрема, надавши дані про ознайомлення заявника ОСОБА_1 із спірним наказом від 9 червня 2020 р., відомості про початок здійснення стягнення з грошового забезпечення ОСОБА_1 , документи про нараховані йому суми грошового забезпечення та інші документи, які свідчать про дату, коли заявнику стало відомо чи повинно було стати відомо про порушення його прав).
18 березня 2021 р. до суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Несвітайла О.М. надійшла заява про усунення недоліків, яка обґрунтована тим, що у ОСОБА_1 є шестимісячний строк звернення до суду у відповідності до вимог ст. 122 КАС України. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 р. продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.
Колегія суддів зазначає, що через неналежне фінансування про прийняті ухвали та рішення суду сторін повідомляли засобами телефонного зв`язку, направленням на електронні пошти та розміщенням на сайті у разі відсутності у позовних заявах телефонів та електронних адресів), для забезпечення функціонування розгляду справ та не порушенням прав громадян на звернення до суду.
23 березня 2021 р. секретарем судового засідання було надіслано копію ухвали на електронну пошту представника позивача адвокату Несвітайлу Олексію Миколайовичу  на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою Київського окружного адміністративного суду.
Зважаючи на положення наведених вище правових норм, днем вручення ОСОБА_1 копії ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 р., якою встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня одержання копії даного судового рішення, є 23 березня 2021 р., а відтак останнім днем строку на усунення недоліків позовної заяви є 2 квітня 2021 р.
Разом з тим, станом на 19 квітня 2021 р. інформація про виконання ОСОБА_1 вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 р. до суду не надійшла.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 р. продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено  десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.
12 травня 2021 р. від представника  ОСОБА_1 адвоката Несвітайла О.М. надійшли пояснення, відповідно до яких останній просить суд врахувати наведенні обставини та прийняти відповідне законне та обґрунтоване рішення. Зазначає, що позов пов`язаний не з проходженням публічної служби, а з питаннями матеріальної відповідальності під час виконання військового обов`язку. Зазначає, що позивач проходив публічну службу на різних посадах у різних військових частинах, зокрема у військовій частині НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , але дане питання до предмета спору не відноситься. Проходження ОСОБА_1 публічної служи, зокрема у військовій частині НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно до «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», діючих інструкцій про виконання цього положення відображене в послужному списку військовослужбовця, що доданий до позовної заяви і не містить даних про притягнення його до матеріальної відповідальності.  Стверджує, що ще перед подачею позовної заяви до суду позивач відповідно до встановленого порядку оскаржував рішення командира військової частини про притягнення його до матеріальної відповідальності. 
У період з 11 травня 2021 р. по 16 травня 2021 р. суддя перебував у відпустці, а тому розгляд вказаної справи здійснюється після виходу судді з відпустки 17 травня 2021 р.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Як встановлено з позовної заяви та заяви про усунення недоліків встановлено, що у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 9 червня 2020 р. № 1620 «Про результати службового розслідування за фактом розукомплектування ТРМ-А-80 № 899, ТРМ-А-80 № 784 мотопіхотного батальйону» в частині покладення збитків на майора ОСОБА_1 та притягнення його до повної матеріальної відповідальності (пункт 4 Наказу).
При цьому, в позовній заяві позивачем зазначено, що останній, не погоджуючись з рішенням про притягнення до матеріальної відповідальності позивач в порядку, визначеному ст. 114 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, з метою оскарження рішення командира, врегулювання спору, через свого представника 5 серпня 2020 р. звернувся до Військової прокуратури Білоцерківського гарнізону з адвокатським запитом з проханням повідомити, чи зверталося командування військової частини НОМЕР_1 до органів військової прокуратури з повідомленнями з приводу розкомплектування військової техніки ТРМ-А-80 №899, ТРМ-А-80-1 №784 мотопіхотного батальйону.
Крім того, в заяві про усунення недоліків представником ОСОБА_1 - адвокатом Несвітайлом О.М. було підтверджено, що із оскаржуваним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений в червні 2020 р., вказана обставина також підтверджується і наданим оскаржуваним наказом, в якому міститься підпис ОСОБА_2 про ознайомлення з оскаржуваним наказом 9 червня 2020 р.
Крім того, до матеріалів позовної заяви було надано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 13 липня 2020 р. № 291, яким призначено адвоката Несвітайла О.М. для представництва інтересів особи в суді у справі щодо оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 9 червня 2020 р. № 1620 «Про результати службового розслідування за фактом розукомплектування ТРМ-А-80 № 899, ТРМ-А-80 № 784 мотопіхотного батальйону».
Отже, колегія суддів зазначає, що з червня 2020 р. та з липня 2020 р. ОСОБА_2 було відомо про оскаржуваний наказ, для захисту своїх прав ним укладено угоду про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 13 липня 2020 р. № 291 із адвокатом Несвітайлом О.М.,  тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 122 КАС України ОСОБА_1 міг своєчасно звернутися з позовом до суду. Проте, з червня 2020 р. та з липня 2020 р. ОСОБА_1 особисто та через представника адвоката Несвітайла О.М. у місячний строк не звернувся до суду.
Щодо твердження представника ОСОБА_1 - адвоката Несвітайла О.М. про те, що оскаржуваний наказ було отримано лише у вересні 2020 р., колегія суддів зазначає наступне.
Так, з вересня 2020 р. ОСОБА_1 (з моменту отримання оскаржуваного наказу його представником) також міг звернутися до суду з додержанням місячного строку, проте позовна заява була подана до суду лише у 2021 р.
Щодо твердження представника ОСОБА_1 - адвоката Несвітайла О.М., що подання позовної заяви у більш стислі строки не було можливим через відсутність за місцем проживання майора ОСОБА_1 , оскільки останній виконував бойові завдання в районні проведення Операції Об`єднаних сил на сході України, колегія суддів зазначає наступне.
Адвокатом Несвітайлом О.М. надано довідку про перебування позивача у відрядженні, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 у період з 16 листопада 2020 р. по 29 листопада 2020 р. та з 14 січня 2021 р. по 2 лютого 2021 р. брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області.
Проте, матеріали справи не містять доказів перебування позивача у відрядженні в червні-липні 2020 р. та в інші періоди до подання позову у 2021 р., що могло бути враховано судом як підставу для поновлення строку звернення до суду.
Щодо посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Несвітайла О.М. про те, що з вказаним позовом ОСОБА_1 має право звернутися до суду протягом шестимісячного строку відповідно до вимог ст. 122 КАС України є помилковими, колегія суддів зазначає наступне.
Так, ч. 5 ст. 122 КАС України містить імперативну норму щодо строку звернення до суду у таких справах: для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
У зв`язку з цим колегія суддів зазначає, що з матеріалів позовної заяви та додатково доданих документів вбачається, що ОСОБА_3 пропущено місячний строк звернення до суду.
Отже, з 9 червня 2020 р. (чи з 13 липня 2020 р.) ОСОБА_1 було відомо (чи повинно бути відомо) про порушення свої прав.
Вказує, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №357/6560/17. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 до позовної заяви подано заяву про поновлення строку звернення до суду. Вказана заява обґрунтована тим, що несвоєчасна подача позову обумовлена епідеміологічною ситуацією в країні. Дослідивши вказане клопотання, суд зазначає наступне.
Також враховано, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами) відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на момент постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху), чинного з 2 квітня 2020 р., під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
17 липня 2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18 червня 2020 р., згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Отже, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 закінчилися 6 серпня 2020 р. (17 липня 2020 року + 20 календарних днів).
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 9 червня 2020 р. № 1620 «Про результати службового розслідування за фактом розукомплектування ТРМ-А-80 № 899, ТРМ-А-80 № 784 мотопіхотного батальйону» в частині покладення збитків на майора ОСОБА_1 та притягнення його до повної матеріальної відповідальності (пункт 4 Наказу).
З урахування епідеміологічної ситуації в Україні та змін, які були внесені до законодавчих актів, ОСОБА_1 було автоматично продовжено строки на оскарження спірного наказу до 6 серпня 2020 р., тобто у цей строк ОСОБА_1 мав подати позовну заяву. Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 було з 9 червня 2020 р. (з моменту винесення оскаржуваного наказу) або з 13 липня 2020 р. (укладення угоди з адвокатом), або з  05 серпня 2020 р. (з моменту оскарження наказу до органів військового управління) стало відомо про оскаржуваний наказ. А тому, ОСОБА_1 повинен був у місячний строк із 6 серпня 2020 р., тобто до 7 вересня 2020 р., подати позов до суду.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що оскарження спірного наказу до військового командування вищого рівня чи звернення до органів прокуратури та ДБР не є підставою для поновлення строку для звернення до суду, оскільки спосіб і форма захисту своїх прав обирається заявником самостійно.
Також звертає увагу, що  строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 р. №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 р. №340/1019/19).
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Колегія суддів бере до уваги, що про обізнаність позивача з виданням цього наказу свідчить як його підпис у наказі, так і звернення 13 липня 2020 р. за безоплатною правовою допомогою із зазначенням повних реквізитів спірного наказу, звернення до командування вищого рівня та військової прокуратури, інших правоохоронних органів щодо цього наказу. 
Разом з тим, також бере до уваги, що позивач та його повноважний представник адвокат Несвітайло О.М. не звернулися своєчасно у визначений законом місячний строк із позовом до суду, а упродовж тривалого часу самостійно обирали інші форми та способи захисту на свій власний вибір. 
Отже, подані представником позивача документи не є підтвердженням поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом. Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем в позовній заяві та поданих документах не наведено.
За таких обставин наведені у заяві підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, не є поважними, інших поважних причин пропуску цього строку позивачем не наведено, а судом не встановлено. 
Враховуючи обізнаність позивача з існуванням наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 9 червня 2020 р. № 1620 «Про результати службового розслідування за фактом розукомплектування ТРМ-А-80 № 899, ТРМ-А-80 № 784 мотопіхотного батальйону» в частині покладення збитків на майора ОСОБА_1 та притягнення його до повної матеріальної відповідальності (пункт 4 Наказу), суд дійшов висновку про те, що наведені у письмових поясненнях обставини пропуску відповідного строку не є поважними, оскільки не були обумовлені жодними об`єктивними чинниками.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. Відтак, клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.
Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення відсутні, а позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу слід залишити без розгляду.
Таким чином, суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги  не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
                        
П О С Т А Н О В И Л А:
           
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.
(Повний текст виготовлено – 15 липня 2021 року).

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк 
                    
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,

                                                                                                    М.І. Кобаля