ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4032/21 Справа № 185/8234/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Нечепуренко А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У вересні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ "СГ "ТАС" про відшкодування моральної шкоди.
       В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилався на те, що 24 липня 2018 року відповідач ОСОБА_2 , порушуючи Правила дорожнього руху, скоїв злочин, в результаті якого пасажир ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, загинула. Вироком Ясногорського районного суду Тульської області Російської Федерації від 27 грудня 2018 року у кримінальній справі №1-70/2018 відповідач ОСОБА_2 визнаний винним в вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 264 КК РФ. Своїми діями відповідач спричинив моральну шкоду позивачу, яка втілилась у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із загибеллю матері. Переживання з приводу того, що сталося, примусили позивача замкнутися в своєму світі. Позивач втратив інтерес до життя: не хоче бачити нікого з друзів та знайомих, порушилося звичне коло його спілкування. Позивач вимушений втрачати багато часу на відвідування лікувальних закладів. Відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у відповідача ПрАТ "СГ "ТАС". Позивач оцінює моральну шкоду в 1000000 грн. та вважає, що дане відшкодування дозволить хоча б частково компенсувати пережиті моральні страждання. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь: з ОСОБА_2 моральну шкоду - 100 000 грн; з ПрАТ "СГ "ТАС" моральну шкоду - 900 000 грн.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ "Страхова Група "ТАС" про відшкодування моральної шкоди.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 01 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
       Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статей 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
       Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.2. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. 
       З вироку Ясногорського районного суду Тульської області РФ від 27 грудня 2018 року вбачається, ОСОБА_4 будучи особою, яка керує автомобілем, порушив правила дорожнього руху, що стало причиною смерті ОСОБА_5 , 1958 року народження, яка є матір?ю позивача та вказаним вироком відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 264 КК РФ. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 70 000 рублів (а.с.120-127). 
       Відповідно до апеляційної постанови Тульського обласного суду РФ від 15 квітня 2019 вирок Ясногорського районного суду Тульської області від 27 грудня 2018 року було змінено в частині зарахування частини строку позбавлення свободи щодо ОСОБА_4 та скасовано рішення про відмову у задоволенні цивільного позову цивільних позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 щодо відшкодування матеріальної шкоди, визнано за потерпілим (цивільним позивачем) ОСОБА_6 та ОСОБА_1 право на задоволення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, питання про розмір відшкодування передано для розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.120-127).
       Отже, позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у кримінальній справі відносно ОСОБА_2 , яка розглядалася вказаними судами, було вирішено. Судом апеляційної інстанції вирок в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не скасований та не змінений, тому питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди було вирішено.
       За приписами статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
       Враховуючи викладене, та те, що на користь позивача з відповідача, за вчинення останнім кримінального правопорушення вказаним вироком суду вже стягнуто моральну шкоду, підстави для задоволення позовних вимог позивача до відповідача  ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відсутні, оскільки це призведе до подвійної відповідальності відповідача за вчинення одного і того ж правопорушення, що суперечить положенням основного закону, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
       Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ПАТ "СГ "ТАС" про стягнення з ПАТ "СГ "ТАС"моральної шкоди у розмірі 900 000 грн. слід зазначити наступне.
       Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
       Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       Відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:
а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;
б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;
в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;
г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;
ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Згідно з п. 35.2. ст.35 вказаного Закону до заяви додаються:
а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;
б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;
в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;
г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;
ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;
д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;
е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;
є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).
Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.
       З матеріалів справи вбачається, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в АТ "СГ "ТАС", дія страхового полісу з 06 грудня 2017 року до 05 грудня 2018 року (а.с. 23, 215 ).
       20 листопада 2019 року, тобто після звернення до суду із цим позовом, представник ОСОБА_1 - адвокат Кислий А.М. звернувся до АТ "СГ "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 1000 000 грн. (а.с.52).
       АТ "СГ "ТАС" листом від 11 грудня 2019 року вих.№Г1402/8509 повідомили, що вказана заява ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що до заяви не додано жодних документів, що посвідчують право на представництво інтересів ОСОБА_1 (а.с.68).
       Доказів на підтвердження того, що в подальшому ОСОБА_1 звернувся до страховика особисто, або через свого адвоката, надавши необхідні документи страховику на представництво його інтересів, суду не надано. 
       Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       У матеріалах справи відсутні та позивачем не надані докази необґрунтованої відмови страховика у виплаті страхового відшкодування позивачу.
       Крім того, із витребуваного судом від страховика копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена карта" від 04 грудня 2017 року, строк дії з 06 грудня 2017 року до 05 грудня 2018 року, страхувальник ОСОБА_2 , марка транспортного засобу Volkswagen Caravelle, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 взагалі не вбачається, чи передбачено страховиком відшкодування моральної шкоди, у якому саме розмірі має відшкодуватися страховиком моральна шкода. Її ліміт у полісі не зазначено (а.с.215). 
       Представник позивача посилався на копію таблиці, виконаної іноземною мовою, та вказував, на те, що таблиця виконана французькою мовою, зазначаючи, що саме ця таблиця підтверджує наявність обов"язку страхової компанії виплатити моральну шкоду, спричинену в результаті ДТП, та в цій таблиці визначено ліміт такого відшкодування (а.с.125).
       Слід зазначити, переклад вказаної таблиці державною мовою суду надано не було. 
       Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження дійсного обов"язку страховика на відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП йому, як сину загиблої в результаті ДТП ОСОБА_3 , не доведено розмір такого відшкодування. 
       Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ "СГ "ТАС" про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із їх безпідставністю.
       Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог позивача належними доказами у справі не підтверджуються.
       Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційні скарги залишити без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року - залишено без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова