справа № 357/10581/20                                           головуючий у суді І інстанції Бондаренко О.В.
провадження № 22-ц/824/9709/2021          суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
04 серпня 2021 року                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - 
 
В С Т А Н О В И В: 
 
            У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив змінити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 02 квітня 2012 року у справі № 1003/2900/2012, та призначити стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши їх з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2009 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний момент сімейний та матеріальний стан ОСОБА_1 змінився. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася ще одна дитина - ОСОБА_6 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2020 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2020 року. У позивача також погіршився стан здоров`я. Згідно консультативного висновку спеціаліста № 76 від 06 жовтня 2020 року в позивача виявлено хронічний гастрит і дуоденіт на стадії загострення ДГР, для лікування якого призначено ряд ліків. Згідно довідки про доходи від 05 жовтня 2020 року, виданої ПАТ «СК Українська страхова група», в середньому розмір аліментів на ОСОБА_4 становить 4 600 грн. в місяць. Після стягнення аліментів на іншу дитину розмір стягуваних аліментів становить 9 257 грн. До виплати позивачу залишаються кошти у сумі 9 257 грн. 50 коп., що фактично становить 50 % від заробітної плати. Крім того, робоче місце ОСОБА_1 знаходиться у м. Києві, а тому щоденно він їздить на роботу з м. Біла Церква до м. Києва (вартість проїзду в місяць складає 2 400 грн.). На проїзд по Київському метро щомісячно витрачається ще 320 грн. Тобто, враховуючи необхідне лікування та витрати на дорогу, що в сукупності складають 7 657 грн., на прожиття, сплату комунальних платежів після стягнутих аліментів позивачу залишається 1 600 грн.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги появу у позивача ще однієї дитини та стягнення аліментів на її утримання. Неповнолітні діти позивача мають однакові права на забезпечення достатнього рівня життя і жоден з них не має переваг один перед одним. Суд також не взяв до уваги понесення позивачем витрат на лікування, яке необхідно для відновлення здоров`я. Висновок суду про те, що матеріальний стан та стан здоров`я позивача не змінився, не відповідає дійсності.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вказує на те, що у разі зменшення розміру аліментів значно погіршиться становище сина, що негативно вплине на якість навчання, загальний гармонійний розвиток. Позивач не надав доказів (чеку) оплати, ліків щомісячно. Син проживає з відповідачем, знаходиться на її утриманні, проте, їй не вистачає коштів для придбання всього необхідного для дитини. Дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.        
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21 листопада 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 лютого 2012 року до повноліття дитини, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами (а.с.3, 9, 32).
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму починаючи з 02 червня 2020 року і до повноліття дитини (а.с.3, 5-8).
ОСОБА_1 працює в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з 01 лютого 2010 року на посаді заступника директора департаменту клієнтського сервісу, робоче місце якого знаходиться за адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 32 А, його дохід за період з 01 січня 2020 року по 30 вересня 2020 року склав 196 710 грн. 48 коп. (а.с.10, 11).
ОСОБА_1 , як на підставі зменшення розміру аліментів посилався також і на погіршення стану здоров`я, оскільки згідно консультативного висновку спеціаліста № 76 від 06 жовтня 2020 року йому встановлено діагноз: хронічний гастрит і дуоденіт в стадії загострення ДГР (а.с.12). Для лікування призначено ряд ліків та діагностику, на придбання яких на один місяць витрачає по 5 368 грн. 86 коп., що підтверджується копією консультації спеціаліста від 17 жовтня 2020 року та копією списку замовлення ліків (а.с.12 а, 13, 14). 
Вказуючи на погіршення стану свого здоров`я позивач зазначає, що він і по даний час продовжує лікування, що підтверджується копією картки хворого, чеками на придбання ліків та проходження медичних обстежень (а.с.52-61).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо неможливості сплати аліментів саме у розмірі 1/4 частини його заробітку, враховуючи, що його офіційна заробітна плата становить 23 000 грн. щомісяця, та, будучи працездатною особою, має змогу сплачувати аліменти саме у визначеному рішенням суду розмірі, що відповідає вимогам законодавства. Позивач не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та не надав суду достатніх доказів значного погіршення його матеріального становища з моменту стягнення аліментів. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 пов`язує зі зміною його сімейного стану, а саме народженням другої дитини - ОСОБА_6 , на утримання якої рішенням суду від 24 липня 2020 року стягнуто з позивача аліменти.
У той же час, у своїй постанові від 28 травня 2021 року (справа № 715/2073/20) Верховний Суд зазначив: «Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів».
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Позивач не надав суду жодних доказів того, що його майновий стан погіршився. З наданої суду довідки ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» вбачається, що ОСОБА_1 працює у компанії з 01 лютого 2010 року на посаді заступника директора департаменту клієнтського сервісу. Тобто, як на момент ухвалення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області рішення від 02 квітня 2012 року, так і на момент розгляду даної справи позивач офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід.
   ОСОБА_1 вказує на те, що після відрахування аліментів на обох дітей йому на прожиття фактично залишається сума, що становить 50 % від заробітної плати, а саме 9 257 грн. 50 коп. 
Разом з тим, позивач не звернув уваги, що судовими рішеннями про стягнення з нього аліментів вирішено стягнути ј та 1/6 частину від заробітку, що в сукупності становить 5/12, або 41 % заробітку. Відтак, посилання позивача, що за судовими рішеннями з нього стягується 50 % заробітку є не обґрунтованими.
При цьому, позивач на обґрунтування своєї позиції надав суду довідку про доходи, відповідно до якої за вересень 2020 року з нього стягнуто 9 257 грн. 50 коп. аліментів, сума до сплати становила 9 257 грн. 50 коп.
У той же час, з матеріалів справи вбачається, що аліменти за судовим рішенням від 24 липня 2020 року в розмірі 1/6 частини заробітку на утримання доньки ОСОБА_6 стягнуто починаючи з 02 червня 2020 року.
Отже, відрахування з заробітної плати позивача 50 % заробітку за вересень 2020 року пов`язане зі стягненням заборгованості по аліментах, яка утворилась з 02 червня 2020 року (а.с.7, 10).
Стягнуті з позивача аліменти в сукупності 41 % заробітку складатиме 7591 грн. Залишок коштів, що залишатиметься особисто для позивача складе  10 920 грн., а не 9 275 грн., як стверджує позивач.
Вказана сума майже в п`ять разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, що станом на момент звернення до суду з позовом становив 2 197 грн. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». 
Питання організації позивачем свого способу життя, планування особистого бюджету, способу переміщення до місця роботи мають вирішуватися самим позивачем, в тому числі, і виходячи з реальних фінансових можливостей.
Виходячи з конкретних обставин зазначеної справи, апеляційний суд вважає, що дохід в розмірі близько 10 920 грн. на місяць є достатнім, в тому числі, і для забезпечення позивачу можливості потрапити на робоче місце і забезпечення необхідності короткотермінового лікування, а, відтак, доводи позивача в частині недостатності коштів на його утримання через витрачання  їх частини на проїзд та на лікування апеляційний суд відхиляє, як такі що  не є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину.
Позивач, вказуючи на те, що змінився стан його здоров`я та він несе витрати на придбання ліків у розмірі 5 368 грн. 86 коп. щомісячно, не надав доказів того, що такі ліки призначені йому на постійній основі та існує потреба у їх придбанні кожного місяця. 
Посилання позивача на рівність прав дітей та відсутність переваг один перед одним є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду у своїх власних інтересах, а не в інтересах дитини, на утримання якої стягується 1/6 частина від доходу позивача.   
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

 
Судді                                                                                     Фінагеєв В.О.
 
                                                                                     Кашперська Т.Ц.
 
         Яворський М.А.