ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року	Львів	Справа № 1340/4767/18 пров. № А/857/13706/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Судової-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Львівська міська рада, ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованих об`єктів,-
суддя в 1-й інстанції –Брильовський Р.М.,
час ухвалення рішення – 22.01.2019 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 31.01.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові (надалі – ІДАБК у м.Львові, позивач) звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1  (надалі – відповідач) про знесення самочинно збудованого об`єкту: одноповерхову споруду, розміром 5,7 м. на 6,8 м., що знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 з компенсацією витрат пов`язаних із знесенням цих об`єктів за рахунок ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі звернення ОСОБА_2 позивачем було проведено позапланову перевірку на об`єкті по АДРЕСА_1 . За результатами проведеної перевірки встановлено, що на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , відповідачем проведено будівельні роботи з будівництва одноповерхової цегляної споруди розміром 5,7 м на 6,8 м. Позивач стверджує, що виявлене будівництво проведено без дозвільних документів, які надають право на виконання будівельних робіт, що є порушенням вимог п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ № 466 від 13.04.2011. Вказує, що позивачем було складено акти, протоколи, приписи та постанову про адміністративне правопорушення, проте вказані документи відповідач відмовився отримати, а до сьогодні одноповерхова споруда, яка розташована на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 не демонтована. У зв`язку із невиконанням відповідачем вимог приписів та не усунення  встановлених перевіркою порушень, послугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки саме за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила таке самочинне будівництво.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) знести самочинно збудований об`єкт: одноповерхову споруду, розміром 5,7 м. на 6,8 м., що знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 з компенсацією витрат пов`язаних із знесенням цього об`єкта за рахунок ОСОБА_1 .
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом не дотримано вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №11 “Про судове рішення”.
Крім того, про наявність даного рішення він дізнався 29.07.2019 року при його виконанні. Тобто розгляд справи проведено без нього та належного повідомлення.
У суду була відсутня інформація, що 31.08.2016 року між ним та ОСОБА_3 було укладено нотаріальний договір дарування гаражу, що розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 . Отже, він не є належним відповідачем у даному спорі.
Згідно акта Львівського комунального підприємства “Вулецьке” від 07.06.2019 року вбачається, що з виходом на місце (прибудинкова територія буд. АДРЕСА_1 ) виявлено навіс, дві цегляні господарські споруди та дві тимчасові господарські споруди, однак, не встановлено про його власність на гараж.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи та її представників, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що складені позивачем за результатами проведення перевірок документи відповідач відмовився отримувати (акти, приписи, протоколи, постанову), тому такі були скеровані засобами поштового зв`язку. Доказів оскарження вказаних документів у суду немає. Отже, позов підставний, оскільки відповідач в установлений термін добровільно не виконав вимоги встановлені в приписах про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Вказаний висновок не суперечить позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі №826/12543/16).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у цій справі та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань позивача на користь відповідача 2643,00 грн сплаченого судового збору.
Постановою Верховного Суду від 08 липня 2021 року касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 скасовано, а справу № 1340/4767/18 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У вищевказані постанові Верховний Суд вказав наступне:
-          суд апеляційної інстанції не надав оцінку доводам позивача, що на даний час гараж, який був подарований ОСОБА_3 та знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 ,  знесений та на його місці здійснюється самочинне будівництво, виявлене Інспекцією, на яке ні відповідач, ні ОСОБА_3 права власності не мають;
-          суд апеляційної інстанції не встановив, кому належить земельна ділянка, на якій здійснюється спірне будівництво, та ставлення власника до такого;
-          судом не встановлено тієї обставини, чи не заперечує безпосередньо ОСОБА_1 , що будівництво одноповерхової споруди, розміром 5,7 м на 6,8 м, яка знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , здійснюється саме ним (за згодою (без згоди) власника майна);
-          судом апеляційної інстанції не надано оцінку поясненням третьої особи щодо факту будівництва спірного об`єкта саме відповідачем; щодо того, що відповідач та ОСОБА_3 є подружжям (не перевірено зазначену обставину та не надано оцінку цій обставині у контексті належності/неналежності ОСОБА_1 як відповідача у цій справі);
-          суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідач не є власником гаража (на місці якого за твердженням позивача здійснюється будівництво) та такий подарований ОСОБА_3 , не з`ясував її позицію щодо викладених у приписах позивача обставин, зокрема, чи не заперечує вона, що саме відповідач здійснює будівництво одноповерхової споруди (за її згодою, без її згоди), розміром 5,7 м на 6,8 м, що знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , чи відомо їй про ці обставини; у випадку, якщо заперечує, що будівництво здійснюється відповідачем, чи відомо їй, хто саме здійснює зазначене будівництво.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі звернення ОСОБА_2 , що зареєстроване у відділі “Центр надання адміністративних послуг” Львівської міської ради від 25.04.2018 № 3-Я-36862-Ф-0006, направлення для проведення позапланової перевірки від 17.07.2018 № 407-пп та наказу від 17.07.2018 № 407-п, посадовою особою Інспекції ДАБК у м. Львові проведено позапланову перевірку на об`єкті по АДРЕСА_1 . 
За результати проведеної перевірки складено акт №407 від 01.08.2018 щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
У розділі VІ зазначеного акту перевірки Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові встановила порушення відповідачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466. 
Зокрема, за результатами перевірки встановлено факт проведення ОСОБА_1 будівельних роботі з будівництва одноповерхової цегляної споруди розміром 5,7 м на 6,8 м на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 . Виявлене будівництво проведено без дозвільних документів, які надають право на виконання будівельних робіт.
1 серпня 2018 року за наслідками перевірки позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення та повідомлено позивача, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 14.08.2018 о 16:00 год. Проте, як слідує із змісту зазначеного протоколу, ОСОБА_1 від отримання протоколу відмовився, тому такий був скерований засобами поштового зв`язку на адресу відповідача.
Того ж дня Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видала припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, в якому вимагала з моменту отримання даного припису зупинити виконання будівельних робіт з будівництва цегляної споруди на АДРЕСА_1 з усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Однак, ОСОБА_1 від отримання припису відмовився, тому такий був скерований засобами поштового зв`язку на адресу відповідача.
Також, 1 серпня 2018 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видала припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил,  в якому  вимагала  в місячний термін з дня отримання даного припису усунути встановленні порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Проте, як слідує із змісту зазначеного припису, ОСОБА_1 від отримання припису відмовився, тому такий був скерований засобами поштового зв`язку на адресу відповідача.
У період з 06.09.2018 по 12.09.2018 посадовими особами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові було проведено позапланову перевірку об`єкта по АДРЕСА_1 .
За результатами зазначеної перевірки позивачем складено акт № 520, в якому зазначено, що  під час перевірки проведеної в період з 19.07.2018 до 01.08.2018 встановлено, що на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проведено будівельні роботи з будівництва одноповерхової споруди розміром 5.7 м на 6,8 м, без дозвільних документів, які надають право на виконання будівельних робіт.
Приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, від 01.08.2018 було зобов`язано ОСОБА_1 в місячний термін усунути вищезазначені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, зазначені у даному приписі. На час проведення перевірки дозвільні і документи на проведення будівельних робіт з будівництва одноповерхової споруди на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 відсутні. Отже, ОСОБА_1 не виконано вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 01.08.2018. Вказаний акт відповідач відмовився отримати, тому такий було скеровано засобами поштового зв`язку на адресу відповідача.
12 вересня 2018 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові складено протокол про адміністративне правопорушення  та повідомлено позивача, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 26.09.2018 о 16:00 год. Проте, як слідує із змісту зазначеного протоколу, ОСОБА_1 від отримання протоколу відмовився, тому такий був скерований засобами поштового зв`язку на адресу відповідача.
Того ж дня Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові складено припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил,  в якому позивач вимагав  в місячний термін з дня отримання даного припису усунути встановленні порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, шляхом демонтажу об`єкта самочинного будівництва – одноповерхової споруди, розміром 5,7 м на 6,8 м, що знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 Проте, як слідує із змісту зазначеного припису, ОСОБА_1 від отримання припису відмовився, тому такий був скерований засобами поштового зв`язку на адресу відповідача.
24 вересня 2019 року за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові прийняла постанову по справі про адміністративне правопорушення № 0006-вих-3364/94, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 96          КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.
У період з 12.10.2018 по 12.10.2018 позивачем було проведено ще одну позапланову перевірку об`єкта по АДРЕСА_1 .
За результатами зазначеної перевірки позивачем складено акт № 607, в якому зазначено, що на час проведення перевірки ОСОБА_1 не виконав вимоги припису від 01.08.2018 та від 12.09.2018, а здійснити перевірку відповідно до вимог п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю не було можливим, оскільки суб`єкта будівництва  або його уповноважених представників на час проведення перевірки були відсутні, тому було проведено фотофіксацію.
У зв`язку із не виконанням відповідачем в установленні строки, вимог встановлених  у приписах, позивач звернувся з даним позовом до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України “Про архітектурну діяльність” визначає правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності і спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.
Згідно із положеннями   ст. 10 Закону України “Про архітектурну діяльність”   для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, що визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Відповідно до положень   статті 41 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”   державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема:   1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт.
Вказані положення кореспондуються із приписами положень пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553   .
При цьому, як передбачено положеннями ч.1   ст.9 Закону України “Про архітектурну діяльність”   будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Як передбачено положеннями ч. 5   ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"   проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:
1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;
3) затвердження проектної документації;
4) виконання підготовчих та будівельних робіт;
5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування..
Згідно із положеннями   п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"   замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. (ч. 7 ст. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").
Пунктом 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 встановлено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:
подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта;
видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.
Відповідно до положень   ч. 1  та ч. 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"   право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.
Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.
Як передбачено положеннями ч. 1   ст. 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"   право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Відповідно до   статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"   у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.
Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
При цьому, як передбачено приписами   статті 376 Цивільного кодексу України   якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
У судовому засіданні представником позивача надано пояснення, що відповідач був присутнім під час здійснення позивачем заходів державного архітектурно-будівельного контролю, однак підписувати документ за результатами її проведення та з`являтись на розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовлявся. Крім того, винесені відносно відповідача постанови та приписи ним не оскаржувалися; гараж, на який посилається відповідач, в процесі будівництва знесений та на його місці здійснюється самочинне будівництво, виявлене Інспекцією, на яке ні відповідач, ні його дружина права власності не мають. 
Апеляційний суд враховує те, що факт здійснення будівництва саме ОСОБА_1 підтверджується письмовими та усними поясненнями ОСОБА_2 , який проживає у будинку, на прибудинковій території якого здійснюється самочинне будівництво та який був безпосереднім свідком цієї обставини.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем - Інспекцією державного будівельно - архітектурного контролю у м. Львові за участі Відповідача – ОСОБА_1 було проведено низку контрольних заходів, за результатами яких останній був попереджений про порушення положень нормативно-правових актів у сфері дотримання порядку будівництва у населених пунктах, як наслідок за результатами прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Приписи та постанови стосовно особи ОСОБА_1 набрали законної сили, перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби у відповідності до яких проводиться грошові відрахування із доходів ОСОБА_1 .
А відтак твердження Відповідача - ОСОБА_1 про необізнаність останнього щодо порушення ним вказаного вище закону, та прийняття рішень про відповідальність без залучення його до таких заходів спростовується матеріалами справи, які були дослідженні в ході розгляду справи.
З мотивів вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні всі підстави для зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт: одноповерхової споруди, розміром 5,7м. на 6,8 м., що знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 з компенсацією витрат пов`язаних із знесенням цього об`єкта за рахунок ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №1340/4767/18 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 15.09.2021 року