П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/11269/21 
                                                                               Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайленко А.В.   
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
14 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Матохнюка Д.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С, 
представника відповідача: Ковальчука Д.В.
представника позивача: Чернілевської Р.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області Яїчного  Дмитра Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН № 4090197 від 19.04.2021 року, 
В С Т А Н О В И В :
до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1 , в якому просила скасувати постанову винесену інспектором Управляння патрульної поліції у Вінницькій області Яїчним Д.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН № 4090197 від 19.04.2021 року.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2021 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Так, зі змісту постанови серія ЕАН № 4090197 встановлено, 19.04.2021 позивач керуючи транспортним засобом на а/д М12396км., перевищила дозволену швидкість на 44км/год., рухаючись зі швидкістю 94 км/год. (швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCAM c/н ТС000303), чим порушено п. 12.4 ПДР.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та враховує наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.
Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.
Встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 ТС000303, що підтверджується роздрукованими фотознімками з пристрою. Також до відзиву долучено відеозапис розмови водія з працівником патрульної поліції.
Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що вищевказаний доказ є належним, достовірним та допустимим, оскільки його достовірність підтверджується свідоцтвом ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20296 від 14.12.2020, сертифікатом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 виданого 29.08.2012 та експертного висновку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №04/02/03-3008 від 27.09.2018.
Стосовно твердження позивача про те, що суд першої інстанції не надав оцінку тій обставині, що на відео, яке визнано судом за належний та допустимий доказ, позивач бажала участі адвоката, то суд не приймає дані твердження позивача до уваги, оскільки з дослідженого відеозапису розмови водія з працівником патрульної поліції встановлено, що клопотання про надання позивачу правової допомоги було озвучено нею вже після винесення оскаржуваної постанови. 
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевказане, постанова серія ЕАН № 4090197 від 19.04.2021 ґрунтується на достовірних доказах та підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тобто відповідачем було доведено правомірність свого рішення.
Таким чином, оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Матохнюк Д.Б.