Справа №950/698/21 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Стеценко В.А.	
Номер провадження 33/816/354/21 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Баришевої А.І., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника  Сімоненка С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сімоненка С. В. на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , 

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, за те що останній 11 квітня 2021 року о 04 год. 33 хв. на площі Соборна у м. Лебедин, Сумської області керував мопедом «SuzukiLets», з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням захисник Сімоненко С. В. подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді скасувати, а провадження закрити у зв?язку з відсутністю в його діяхскладу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат зазначає про порушення працівниками процедури огляду, оскільки на думу останнього у випадку відмови водія пройти огляд на місці зупинки йому має бути виписано працівником поліції направлення на огляд в закладі охорони здоров?я і вже коли водій у медичному закладі відмовляється від медичного огляду то лише у такому випадку має бути складено протокол за відмову від огляд, а оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, тому процедура огляду є порушеною, що не дає змоги притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вказує, що при фіксуванні відмови ОСОБА_1 від огляду був присутнім лише один свідок, а про права на медичний огляд йому взагалі ніхто нічого не роз?яснив. Зазначає про безпідставне не відсторонення працівниками поліції водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, після виявлення ознак сп?яніння у останнього. 

Заслухавши пояснення апелянта – захисника Сімоненка С.В. та особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню, не підлягає.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
П. 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:
- протоколом серії ДПР 18 № 491776 від 11 квітня 2021 року (а.с. 2), згідно якого водій ОСОБА_1 11 квітня 2021 року о 04 год. 33 хв. на площі Соборна у м. Лебедин, Сумської області керував мопедом «SuzukiLets», з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- поясненнями притягнутого, викладених в протоколі вбачається, що він випив 0,5 пива та керував мопедом;
- відеозаписом (а.с. 3), згідно якого під час проведення перевірки притягнутий визнавав факт вживання спиртних напоїв, відмовився від продування газоаналізатора, в присутності свідків не заперечував своєї винуватості та не оспорював дій співробітників поліції;
- декларацією та свідоцтвом (а.с. 4), згідно яких, працівники поліції мали при собі газоаналізатор для перевірки осіб на наявність стану сп?яніння.
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі повторно дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення працівниками поліції процедури огляд через не направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу не грунтуються на вимогах закону, оскільки ч. 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Таким чином, вказана норма закону встановлює для водія право альтернативи, тобто пройти огляд як на місці зупинки або ж у медичному закладі, в тому числі і при не згоді із результатами отриманими на місці зупинки або ж при категоричній не згоді з оглядом як таким на місці зупинки.
Запропонованезахисником трактування норми ст. 266 КУпАП обмежує право людини на вибір, тобто може суперечити положенню Конституції України про право кожного на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам (ст. 28 Конституції України).
У зв?язку з чим, є правильними висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушенням з боку працівників поліції під час фіксування відмови від огляду водія ОСОБА_1 . 

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги, що при фіксуванні відмови ОСОБА_1 від огляду був присутнім лише один свідок, оскільки на відеозаписі вбачається, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були працівниками поліції почергово запрошені і в присутності кожного із свідків працівників поліції роз?яснив суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а також перепитав останнього про наявність чи відсутність бажання пройти огляд, на що водій ОСОБА_1 відповів рішучою відмовою. Таким чином, як в протоколі про адміністративне правопорушення так і на відеозаписі вбачається наявність 2 свідків, як того вимагає процедура, а сам факт почергового залучення кожного із свідків не може вплинути на законність всієї процедури, оскільки умови наявності 2 свідків були повністю працівниками поліції дотримані. 

Що до доводів з приводу не роз?яснення права пройти огляд (дійсно право пройти огляд в медичному закладі не роз?яснення та не запропоновано), то вони повністю спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, з яких чітко вбачається факт рішучої відмови водія ОСОБА_1 на проходження будь – якого огляду.

Доводи про безпідставне не відсторонення особи, яка керують транспортними засобами, є слушними, оскільки ч. 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, відсторонення від керування, відповідно до ст. 260 є заходом забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення і дотримання чи порушення цієї, фактично допоміжної процедури, не може бути без альтернативною підставою для визнання всієї процедури огляду водія на стан алкогольного сп?яніння такою, що не відповідає вимогам закону. 

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді, викладені в постанові і були підставами для її скасування, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а відмова від огляду була зафіксована на відеозаписах.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вини є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скаргив ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 24 червня 2021 року відносно ОСОБА_1 , залишити – без змін, а апеляційну скаргу захисника Сімоненка С. В. на цю постанову судді – без задоволення.  

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.