ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 р.	Справа № 591/1877/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27.05.2021 р. (постановлену суддею Клименко А.Я.)  по справі № 591/1877/16-а
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)                  
          про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до  Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2015 р. з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3851/09, виданого 26.08.2011 р. Апеляційним судом Сумської області; зобов`язати посадових осіб державної виконавчої служби вчинити дії, відповідно до чинного законодавства, спрямовані на виконання виконавчого листа № 2-а-3851/09, виданого 26.08.2011 р. Апеляційним судом Сумської області; справу розглядати за його відсутністю.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27.05.2021 р. адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без  розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судові засідання.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм  процесуального права, просить скасувати ухвалу Зарічного районного суд м. Суми від 27.05.2021 р. та направити  справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме:  Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність  висновків суду обставинам справи, оскільки позивач у своїй позовній заяві просив розгляд справи проводити  за його відсутністю.
У  судове засідання учасники справи не з`явилися,  своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та  належним чином, апелянт просив розгляд справи проводити за його відсутністю. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку  з неявкою  в судове  засідання  всіх учасників  справи,  фіксування  судового засідання  за допомогою  технічного  запису не здійснювалося.
Згідно із ч. 1 ст. 308  КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги  підлягають задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи позовні вимоги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно та без поважних причин не з`явився у  судові засідання, які призначені на 05.11.2020 р., 20.01.2021 р. та 27.05.2021 р., про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних  підстав. 
Відповідно до  п. 4 ч.1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому –  КАС України),   суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Аналіз вищезазначеної норми вказує, що необхідною умовою для залишення позовної заяви без розгляду є повторність неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду і відсутність поважних причин такого неприбуття в судове засідання або неповідомлення ним про причини неприбуття, за умови також відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі.
Згідно із ч. 5 ст. 205 КАС України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Тобто, позовну заяву може бути залишено без розгляду, якщо неявка позивача перешкоджає розгляду справи та від позивача не надійшла  заяви про розгляд справи без його участі.
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники не з`явилися у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9  ст. ст. 205 КАС України).
Аналіз вищевказаної норми вказує, що вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача.
Судовим розглядом встановлено, що  в позовній  заяві ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи за його відсутністю, проте, судом першої інстанції  вказана заява не  розглянута та   помилково залишено без розгляду адміністративний позов, у зв`язку з повторною неявкою позивача. 
Крім того, залишаючи позовну заяву без розгляду,  судом першої інстанції не досліджено, чи перешкоджала неявка позивача розгляду вказаної справи.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення  позовної заяви без розгляду, у зв`язку з  повторною неявкою  у судове засідання  позивача, оскільки він просив розгляд справи проводити  за його відсутністю, проте, судом першої інстанції  вказана заява не розглянута та не зазначено поважності перешкод для  розгляду справи за відсутністю позивача.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно із  ч. 5 ст. 5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений  права на участь у розгляді своєї справи  у визначеному  цим Кодексом порядку. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 р. та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 р. Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Із врахуванням вищевикладених обставин,  суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції помилково залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , оскільки судом не враховано всіх обставин справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Зарічного районного суд м. Суми від 27.05.2021 р., з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 5, 205, 240, 243, 308, 320, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27.05.2021 по справі № 591/1877/16-а  скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1  до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумський області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)   про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін