Справа № 466/6244/13-ц                                         Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/1969/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        30 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Ванівського О.М.
суддів:Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
при секретарі: Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 17 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 за участю зацікавлених осіб Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

       Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати виконавчий лист, виданий 07.05.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова №466/6244/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки належної йому квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06.08.2008 року №602/25-306 про надання ОСОБА_2 відновлювальної кредитної лінії таким, що не підлягає виконанню.
       В обґрунтування заяви покликався на те, що 19.12.2019 року на його адресу надійшла постанова приватного виконавця Маковецького З.В. від 12.12.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60864114 щодо звернення стягнення на передане в іпотеку майно – належну йому квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних тограх в межах процедури виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Львова №466/6244/13-ц, виданого 07.05.2014 року.
       Стверджував, що до часу винесення постанови приватного виконавця Маковецького З.В. від 12.12.2019 року немає відомостей про жодні дії із примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. У зв`язку із тим, що на його думку виконавчий лист не підлягає виконанню, він змушений звернутися до суду.
       Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 17 червня 2020 року заяву задоволено.
       Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №466/6244/13-ц виданий Шевченківським районним судом м. Львова 07.05.2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
       Ухвалу суду оскаржило Акціонерне товариство «Альфа-Банк», подавши апеляційну скаргу.
       З ухвалою не погоджується з наступних підстав. Вважає, що винесення ухвали в умовах жорсткого карантину обмежило права апелянта на подання доказів.
       Вказує, що виконавчий лист вже перебував на виконанні, про що суду було достеменно відомо з матеріалів справи, а тому висновки суду не відповідають обставинам справи.
       Зазначає, що виконавчий документ було пред`явлено в межах 3 річного строку з моменту повернення виконавчого документу 12.12.2019 року.
       Окрім цього, пропуск строку пред`явлення до виконання виконавчого листа не може бути самостійною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
       Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 17 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
18 серпня 2021 року представник ОСОБА_7 – адвокат Сірий А.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці, проте ніяких підтверджуючих документів до клопотання не було додано.
30 серпня 2021 року представник АТ «Альфа-Банк» - адвокат Блажевський П.І. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що клопотання не підлягають до задоволення.
Дана справа перебуває в провадженні суду апеляційної інстанції з червня 2021 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення своїх доводів у поданому до суду позові, запереченні на позов, письмових поясненнях, апеляційній скарзі та відзиві на скаргу тощо.
За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін – на підставі наявних у справі даних та доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
       Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.         
       Задовольняючи заяву, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виконавчий лист №466/6244/13-ц не підлягає виконанню з тих підстав, що виконавчий лист пред`явлено до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
       Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
       Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11 квітня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.
       Звернуто стягнення на передане, згідно Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4674, в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» наступне нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , «шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження» (п.4.6.2. Іпотечного договору) з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк». За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» згідно Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-306 від 06.08.2008р. укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 в розмірі - 84 100.84 доларів США та 40 380.45 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 3 441,00 (три тисячі чотириста сорок одну) грн.
       Постановою приватного виконавця Маковецького З.В. від 12.12.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №466/6244/13-ц, виданого 07.05.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова про звернення стягнення на передане, згідно Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №4674 в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» наступне нерухоме майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 «шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження» з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни за цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк». За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна задовольнити вимог ПАТ «Укрсоцбанк» згідно Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-306 від 06.08.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 в розмірі 84100,84 доларів США та 40380,45 грн.
Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. 
Згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
       Законодавець не дав чіткого визначення «інші причини» для визначення виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду , або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
       Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
       Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
       Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: (1) видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); (2) коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; (3) видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; (4) помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; (5) видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;(6) пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (7) тощо.
       До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.
В виконавчих листах виданих Шевченківським районним судом м.Львова 07 травня 2014 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 24 квітня 2015 року.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого документа) виконавчі листи для виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.
       Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого документа) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони. 
Разом з тим, 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, № 1404-VI1I (надалі - Закон), ст. 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки встановлені цим Законом.
       Суд першої інстанції не взяв до уваги заяву начальника Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ про роз`яснення рішення суду, з якої чітко вбачається що станом на лютий 2015 року на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС Львівського МУЮ перебував вказаний виконавчий лист №2/466/334/14, виданий 07 травня 2014 року Шевченківським районним судом м.Львова.
       Окрім цього, з копії виконавчого листа, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що такий перебував на виконанні в 2015 році та в 2016 році, та був повернутий стягувачу, що свідчить про переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу– у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, – і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6. 
       Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскаржувана ухвала є такою, що постановлена при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню, з прийняттям нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» – задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 17 червня 2020 року – скасувати.
Постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 за участю зацікавлених осіб Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню – відмовити.
       Постанова не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 01 вересня 2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.
                                                                        
                                                                         Шеремета Н.О.