Номер провадження: 22-ц/813/3597/21 
Номер справи місцевого суду: 523/5552/16-ц
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (за участю третіх осіб без самостійних вимог: Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області) про усунення перешкод у користуванні власністю, на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Малиновського О.М. 22 березня 2018 року у м. Одеса, -
встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 (за участю третіх осіб без самостійних вимог: Суворовської районної адміністрації ОМР, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області) про усунення перешкод у користуванні власністю (т. 1 а.с. 2-5).
В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що він та ОСОБА_1 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 з визначенням ідеальних часток. Позивач стверджує, що ОСОБА_1 самовільно, без його дозволу, та дозвільних документів, знесла належну їй частину домоволодіння та розпочала будівельні роботи з улаштування фундаменту та несучих стін. З метою захисту своїх порушених прав ОСОБА_2 звертався до суду з позовними вимогами, за наслідками розгляду яких рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2013 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області,  був встановлений порядок користування земельною ділянкою між позивачем та ОСОБА_1 , визнано право власності на частки, зобов`язано   ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні власністю, зобов`язано ОСОБА_1 , за власний рахунок, здійснити перебудову самовільно збудованої літ «О», шляхом проведення робіт, а саме закладання віконних проймів, які виходять на частину будинку, належного ОСОБА_2 . Позивач зазначав, що, виконавши рішення суду в цій частині, ОСОБА_1 розібрала віконні пройми цокольного поверху та продовжила самовільне  будування домоволодіння,  побудувавши уклін даху з порушенням  технічних умов,  виконавши такий уклін в бік наданої позивачу земельної ділянки, зайшовши за існуючі межі земельних ділянок. Посилаючись на зазначені обставини та стверджуючи про порушення прав власника, ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року призначено у справі будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т. 1 а.с. 60).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року відновлено провадження у справі (т. 1 а.с. 223).
Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2018 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок виконати перебудову  даху будинку літ. «О», який розташований на земельній ділянці, виділеній у її користування, по АДРЕСА_1 ,  а саме: демонтувати існуючий карниз із жолобом, який нависає над земельною ділянкою ОСОБА_2 ; підняти  ту частину даху будинку літ. «О», схил якої орієнтований на земельну ділянку ОСОБА_2 з метою організації схилу лише в одну сторону, тобто на земельну ділянку ОСОБА_1 , для запобігання стіканню атмосферних опадів з нової покрівлі на територію земельної ділянки ОСОБА_2 ; облаштувати новий дах водостоковою системою та снігоутримувачами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір 551,20 гривень та витрати на проведення експертного дослідження  в розмірі 5 500,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь судового експерта Кріві К.В. витрати, пов`язані з викликом до суду для надання роз`яснень, в розмірі 1 485,60 гривень (т. 2 а.с. 114-117).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2018 року було залишено без задоволення (т. 2 а.с. 163).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_2 шахрайським шляхом у 2011 році отримав в дар від ОСОБА_3 , батька ОСОБА_1 , 42/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , інша частина якого належить апелянту. ОСОБА_2 , з першого дня володіння та користування часткою земельної ділянки, мав намір рейдерського захоплення всієї ділянки. Крім того, ОСОБА_2 цілеспрямовано позбавив ОСОБА_1 доступу до її будинку з боку вулиці через його ділянку, тобто, позивач навмисно зробив все, щоб виконання рішення суду щодо реконструкції даху стало технічно та фізично неможливо, що, на думку ОСОБА_2 , призведе до необхідності зносу всього будинку апелянта (т. 2 а.с. 169-180).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ч.1  ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.  Відповідно до частини 7 тієї  ж статті, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. 
Статтею 9 Закону № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво  (нове  будівництво,  реконструкція, реставрація капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації,  державних стандартів, норм і правил у порядку,  визначеному Законом  України  «Про  регулювання містобудівної діяльності». 
Стаття 29 того ж Закону, передбачає, що власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані   отримувати  в  установленому  законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов`язаних із  реконструкцією,  реставрацією  чи капітальним ремонтом об`єкта архітектури. 
Статтею 5 Закону № 2780-XII «Про основи містобудування» визначені основні вимоги до містобудівної діяльності, зокрема проведення такої з урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та  будівель,  що  оточують  місце будівництва.
Особи, винні у недотриманні державних стандартів, норм і правил при проектуванні і будівництві; проектуванні об`єктів з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації; виконанні будівельних чи реставраційних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього; самовільній зміні архітектурного вигляду споруди в процесі експлуатації; недотриманні екологічних і санітарно-гігієнічних вимог, встановлених законодавством при проектуванні, розміщенні та будівництві об`єктів; прийнятті в експлуатацію об`єктів, зведених з порушенням законодавства, державних стандартів, норм і правил; наданні інформації, що не відповідає дійсності, про умови проектування і будівництва чи у необґрунтованій відмові надати таку інформацію, несуть відповідальність, передбачену законом (стаття 25 Закону № 2780-XII).
Правилами забудови м. Одеси №2155-ХХІІІ від 17 квітня 2001р. регламентовано порядок розробки містобудівної  документації, підготовки матеріалів попереднього узгодження місця розміщення об`єкта  будівництва, збір початкових даних для проектування, проведення перед проектних та проектних робіт, узгодження, експертизи та затвердження перед проектної та проектної документації для нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції і розширення об`єктів, здійснення будівельних робіт та прийому об`єктів в експлуатацію. Правилами передбачено узгодження з управлінням архітектури і містобудування, управлінням екологічної безпеки, управлінням інженерного захисту території міста, усіма службами, що надали технічні умови, і з  особами, інтереси яких зачіпаються при будівництві об`єкта й перелік яких визначається архітектурно-планувальним завданням. 
Як вбачається з матеріалів справи, домоволодіння по АДРЕСА_1 належало  на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 з часткою 42/100, та ОСОБА_1 з часткою   58/100 частин. 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2013 р. (справа №1527/4967/12),  та рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2013р., яким було переглянуто зазначене рішення суду першої інстанції, за ОСОБА_2 було визнано право власності на 63/100 частин спірного домоволодіння із господарськими спорудами, що складається з житлового будинку під літ. «А», погребу сараю-гаражу під літ. «Е», частини сараю-гаражу під літ. «Е», з виділенням у користування земельної ділянки площею 151,3 кв.м.. За ОСОБА_1 було визнано право власності на 37/100 частин домоволодіння із господарськими спорудами, що складається з літньої кухні під літ «Б», частини сараю-гаражу під літ. «Е», сараю під літ. «Г», сараю-котельної під літ. «И», з  виділенням у користування земельної ділянки площею 271,2 кв.м. 
Вказаними судовими рішеннями, з  урахуванням встановленого порушення прав та законних інтересів ОСОБА_2 під час проведення самовільного будівництва фундаменту цокольного поверху, позначеного на плані під літ. «О», було зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок здійснити перебудову самовільно збудованої літ «О» домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом проведення робіт, а саме - закладання віконних пройомів, які  виходять на частину будинку літ. «А», яка належить ОСОБА_2 , що входить до складу домоволодіння АДРЕСА_1 . 
Висновком судової будівельно-технічної експертизи №СЕ-2502-1-746.16 від 20 березня 2017 р.  було встановлено, що будівництво двоповерхового будинку літ. «О», по АДРЕСА_1 не відповідає  вимогам державних будівельних норм та правил, де відхилення виявлено у порушенні статей 5,18, 25 Закону № 2780-XII, статей 4,9,12,28 Закону № 687-XIV, статей 23,24,29 Закону України «Про планування і забудову територій», пунктам 1.1., 1.2., 1.11. ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва», пункту 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». 
Експертом було встановлено, що на час огляду ОСОБА_1   було збудовано об`єкт – незакінчений будівництвом двоповерховий будинок (цокольний та перший поверхи) під літ «О», який розташований  навпроти частини житлового будинку під літ «А», що була демонтована, проте виходить за її межі  при домоволодінні по АДРЕСА_1 . При цьому стіна будинку літ «О», яка розташована навпроти житлового будинку літ «А», проходить по межі встановлення порядку користування земельною ділянкою, а карниз даху вказаного будинку виходить (нависає) приблизно на 70 см. на земельну ділянку, яка  виділена у користування ОСОБА_2 . Таким чином,  площа земельної ділянки  у розмірі 5,80 кв.м., розташована під карнизом даху будинку літ «О», є самовільним зайняттям земельної  ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2 . 
З урахуванням виявлених порушень вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, зокрема щодо виступу карнизу даху будинку літ. «О», який розташований на земельній ділянці, виділеній у користування ОСОБА_1 , на земельну ділянку, яка виділена у користування ОСОБА_2 , виходячи з конструктивного рішення даху будинку літ. «О», при якому один зі схилів орієнтований на земельну ділянку ОСОБА_2 , експерт дійшов висновку про те, що провести перебудову будинку позначеного під літ. «О», з метою усунення виявлених порушень вимог ДБН, норм та правил, - можливо. Експертом був запропонований один варіант перебудови об`єкту, який є найменший за обсягами та вартістю, а саме: шляхом виконання перебудови даху будинку літ. «О» у вигляді демонтування існуючого карнизу із жолобом, який нависає над земельною ділянкою ОСОБА_2 , підняти ту частину даху будинку літ «О», схил якої орієнтований на земельну ділянку ОСОБА_2   з метою організації схилу лише в одну сторону, тобто орієнтований на земельну ділянку ОСОБА_1 , для запобігання стікання атмосферних опадів з нової покрівлі на територію земельної ділянки ОСОБА_2 з облаштуванням даху новою водостоковою та снігозатримуваними   системами. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2020 року призначено у справі додаткову судово-будівельну технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21). На вирішення експертів поставлені наступні питання:
1. Чи відповідає вимогам державних будівельних норм, протипожежних, санітарних та інших норм та стандартів у сфері будівництва будівництво двоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням всіх технічних висновків, що є в матеріалах цієї справи?
2. Чи можливо провести перебудову двоповерхового будинку (даху будинку), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з метою усунення виявлених порушень вимог ДБН, надавши відповідні варіанти перебудови, у разі їх виявлення?
3. Чи відповідає вимогам чинних державних будівельних норм і правил встановлений порядок землекористування у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 , щодо відступу для догляду за будинком літ.«О» та для здійснення його поточного ремонту з боку ділянки землекористування ОСОБА_2 з урахуванням всіх технічних висновків, що є в матеріалах справи?
4. Чи можливо потрапляння опадів у вигляді дощової води або талого снігу з даху будинку літ. «О» на земельну ділянку ОСОБА_2 .?
5. Чи відповідають вимогам ДБН, протипожежних, санітарних та інших стандартів у сфері будівництва 2 паркани, встановлені позивачем ОСОБА_2 на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 ?
6. Чи забезпечена на даний час ділянка землекористування відповідачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 достатньою можливістю водовідведення зливових вод і талого снігу для запобігання підтоплення від дії атмосферних опадів з урахуванням установки позивачем глухого паркану з бетонних блоків?
7. Чи відповідає розташування паркану з бетонних блоків, встановленого ОСОБА_2 , порядку користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , згідно Висновку Судової будівельно-технічної експертизи за № 131/2012 від 09 листопада 2012 року, за першим запропонованим експертом варіантом порядку користування, визначеного рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2013 року справа № 1527/4967/12?
Висновком експерта додаткової судової будівельно- технічної експертизи №20-3846 від 26 січня 2021 року було встановлено наступне.
По 1-3 питаннях:
Будівництво житлового будинку, позначеного під літ. «О», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає договору дарування від 10 липня 2002 року та наступним ДБН: «Організація будівельного виробництва», «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», «Житлові будинки. Основні положення». 
Існуючий порядок землекористування у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 , на ділянці вздовж зовнішньої стіни літ. «О» і стіною літ. «А» не відповідає: Договору дарування від 10 липня 2002 року, ДБН 360-92**; відповідає: у разі можливого зведення нового житлового будинку на місці літ. «А» ОСОБА_2 , який підлягає демонтажу.
По 2 питанню: провести перебудову двоповерхового будинку (даху будинку), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з метою усунення виявлених порушень вимог ДБН, не пропонується.
По 4 питанню: двосхилий дах будинку ОСОБА_1 орієнтований в бік задньої межі і в сторону ділянки ОСОБА_2 , при цьому карниз з системою водовідведення з вилітом 0,7 м. нависає над ділянкою ОСОБА_2 , у зв`язку із чим можливо потрапляння опадів у вигляді дощової води або талого снігу з даху будинку літ. «О» на земельну ділянку ОСОБА_2 .
По питанням 5-6:
Два паркани, встановлені позивачем ОСОБА_2 на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають вимогам ДБН, протипожежних, санітарних та інших стандартів у сфері будівництва.
На даний час ділянка землекористування відповідачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не забезпечена достатньою можливістю водовідведення зливових вод і талого снігу для запобігання підтоплення від дії атмосферних опадів з урахуванням установки позивачем глухого паркану з бетонних блоків.
По питанню 7:
Розташування паркану з бетонних блоків, встановленого ОСОБА_2 , порядку користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , практично відповідає межі, визначеної Висновком Судової будівельно-технічної експертизи за № 131/2012 від 09 листопада 2012 року, за першим запропонованим експертом варіантом порядку користування, визначеного рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2013 року.
Згідно пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2012  № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» - знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.
В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може, на підставі частини сьомої статті 376 ЦК, зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.
Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.
Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.
Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.
Згідно ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Стаття 396 ЦК України регламентує, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. 
У відповідність до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави дійти висновку, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_2 довів належними та допустимими доказами  наявність порушення його прав, як користувача земельної ділянки, у зв`язку з проведеним самочинним будівництвом будинку ОСОБА_1 , у зв`язку із чим такі порушення підлягали захисту в силу ст. 391 ЦК України. 
На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з урахуванням встановленого факту самочинного будівництва ОСОБА_1 будинку під літ «О» без дозвільних документів та належним чином затвердженого проекту на будівництво, у зв`язку із встановленою можливістю  захистити порушені прав та інтереси ОСОБА_2   без знесення об`єкту самочинного будівництва в цілому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних  вимог шляхом зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок виконати перебудову  даху будинку літ. «О», який розташований на земельній ділянці, виділеній у її користування, по АДРЕСА_1 ,  а саме: демонтувати існуючий карниз із жолобом, який нависає над земельною ділянкою ОСОБА_2 ; підняти ту частину даху будинку літ. «О», схил якої орієнтований на земельну ділянку ОСОБА_2 з метою організації схилу лише в одну сторону, тобто на земельну ділянку ОСОБА_1 , для запобігання стіканню атмосферних опадів з нової покрівлі на територію земельної ділянки ОСОБА_2 ; облаштувати новий дах водостоковою системою та снігоутримувачами.    
Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, суд вірно стягнув з  ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати, понесені на проведення експертного дослідження в розмірі 5500,00 гривень, а також, відповідно до частини 7 ст. 72 ЦПК України, частини 5 ст. 139  та статті 141 ЦПК України, суд стягнув з відповідача на користь судового експерта Кріві К.В.  витрати, пов`язані з викликом у судове засідання для надання роз`яснень, у розмірі 1485,60 гривень. 
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 шахрайським шляхом у 2011 році отримав в дар від ОСОБА_3 , батька ОСОБА_1 , 42/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , інша частина якого належить апелянту. ОСОБА_2 , з першого дня володіння та користування часткою земельної ділянки, мав намір рейдерського захоплення всієї ділянки. Крім того, ОСОБА_2 цілеспрямовано позбавив ОСОБА_1 доступу до її будинку з боку вулиці через його ділянку, тобто, позивач навмисно зробив все, щоб виконання рішення суду щодо реконструкції даху стало технічно та фізично неможливо, що, на думку ОСОБА_2 , призведе до необхідності зносу всього будинку апелянта.
Колегія суддів зауважує, що вказані доводи апелянта не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, не мають правового значення для вирішення даної справи, а також не спростовують факт порушення прав ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 , яка побудувала уклін даху належного їй будинку з порушенням  технічних умов,  виконавши такий уклін в бік наданої позивачу земельної ділянки, зайшовши за існуючі межі земельних ділянок. Вказане підтверджено матеріалами справи та Висновком експерта додаткової судової будівельно-технічної експертизи №20-3846 від 26 січня 2021 року, та не спростовано апелянтом.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2018 року –залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 10 вересня 2021 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе