УХВАЛА

22 липня 2021 року 
Київ
справа №826/10404/16
адміністративне провадження №К/9901/12111/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,
секретар - Мовчан А.В.,
за участю
представника позивача - Лещенка О.В.,
представника відповідача-1 - Грінцова М.М., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження як суд касаційної інстанції заяву Національної поліції України про роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції України в Вінницькій області про поновлення на роботі на посаді начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, визнання протиправним та скасування наказу та стягнення середнього заробітку, -
в с т а н о в и в :
02 травня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року.
Постановою Верховного Суду від 09 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №158 о/с Національної поліції України від 14.03.2016 та поновлення на посаді - скасовано та ухвалено в цій частині позовних вимог нове рішення про задоволення позову.
Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України №158о/с від 14.03.2016 про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 29 березня 2016 року.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року в частині позовних вимог про стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
18 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява Національної поліції України про роз`яснення вказаного судового рішення Верховного Суду. Заявник вказує, що в процесі виконання постанови Верховного Суду від 09 лютого 2021 року в Національній поліції України виникли питання, що потребують роз`яснення. Зазначає, що в системі Національної поліції України існує певна процедура призначення на посади керівників головних управлінь. Так, керівники територіальних органів поліції призначаються на посади і звільняються з посад керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України. Крім того, цій процедурі передує здійснення підготовки подання про погодження призначення, до якого додаються певні документи. Заявник зазначає, що призначення особи на посаду керівника територіального органу поліції або його звільнення із вказаної посади за відсутності вказаного погодження є підставою для скасування вказаного призначення/звільнення. На думку заявника, зі змісту постанови Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у цій справі неможливо дійти висновку яким чином повинно відбутись поновлення (призначення) позивача на посаді начальника ГУНП, а саме з дотриманням вимог ст.ст. 15, 65 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» або з їх ігноруванням. Просив роз`яснити порядок виконання постанови Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у цій справі про поновлення позивача на посаді, а саме чи повинно відбуватись поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ГУНП у Вінницькій області з дотриманням вимог, встановлених Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» для призначення особи на посаду керівника територіального органу поліції або без її дотримання.
Розглянувши зазначену заяву, Суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Частиною 1 статті 254 КАС України передбачено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Суд наголошує на тому, що ст. 254 КАС України, в рамках якої представник Національної поліції України звернувся до Суду з даною заявою, визначає порядок вирішення питання щодо роз`яснення судового рішення задля усунення такого недоліку, як його незрозумілість, що перешкоджає належному виконанню судового рішення. При цьому, в заяві про роз`яснення рішення заявник має зазначити, що саме в резолютивній частині судового рішення є незрозумілим, у чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.
У відповідності до приписів частини 1 статті 359 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Конституцією України встановлена обов`язковість виконання судових рішень, які набрали законної сили.
Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З урахуванням викладеного, Суд наголошує на тому, що скаржником в наданій до суду заяві про роз`яснення судового рішення не наведено конкретних обставин, які б свідчили про незрозумілість винесеного судового рішення відповідно до приписів ст. 254 КАС України, та не надано відповідних доказів.
Суд зауважує, що постанова Верховного Суду від 09 лютого 2021 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 29 березня 2016 року є чіткою, зрозумілою та не викликає можливості її різного тлумачення.
Мотивуючи вказане судове рішення в зазначеній частині Суд послався на п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII, відповідно до якого до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. 
Приписами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114 (далі - Положення № 114), передбачено, що це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.
Суд зазначає, що пунктом 24 Положення №114 установлено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.
Таким чином, процедура поновлення позивача на посаді, яку він займав до звільнення, є законодавчо врегульованою.
Суд зазначає, що зі змісту поданої Національною поліцією України заяви вбачається, що рішення Суду в частині поновлення позивача на займаній посаді є фактично зрозумілим заявнику, однак останній просить визначити спосіб (процедуру) його виконання. Проте такі вимоги заявника відповідно до приписів ст. 254 КАС України не можуть слугувати підставою саме для роз`яснення судового рішення.  
Також Суд звертає увагу на те, що посилання скаржника на приписи ст.ст. 15, 65 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 є особою, яка не вперше призначається на посаду керівника ГУНП у Вінницькій області, а поновлюється на цій посаді на виконання судового рішення Верховного Суду, яке є обов`язковим для виконання.
Таким чином, ураховуючи наведене, Суд зазначає, що постанова Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у цій справі є зрозумілою та такою, що не підлягає роз`ясненню, у зв`язку з чим заява Національної поліції України про роз`яснення судового рішення не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 254, 359, 370 КАС України, Суд, -
УХВАЛИВ :
В задоволенні заяви Національної поліції України про роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі №826/10404/16-а за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції України в Вінницькій області про поновлення на роботі на посаді начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, визнання протиправним та скасування наказу та стягнення середнього заробітку - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.
Повний текст ухвали виготовлено 22.07.2021.
Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                                     Н.В. Шевцова
                                                                                                    В.Е. Мацедонська