УХВАЛА

06 липня 2021 року 
Київ
справа №460/5545/20
адміністративне провадження №К/9901/22461/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів -  Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 26 червня 2020 року №95 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Рівненського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;
поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Рівненського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 26 червня 2020 року;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від     18 травня 2021 року,  в задоволенні позову відмовлено повністю.
17 червня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Позивач у касаційній скарзі вказує, що підставою касаційного оскарження судових рішень є пункт 1 частини 2 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом апеляційної інстанції застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 821/1293/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 420/5368/18, від 21 жовтня 2020 року у справі №819/447/17, однак не зазначає конкретну норму права, при застосуванні якої судом апеляційної інстанції не враховано висновок Верховного Суду, викладений у вищевказаних справах, цитуючи загальні висновки суду щодо повноважень суб`єкта владних повноважень при обранні виду стягнення за дисциплінарний проступок.    
Касаційну скаргу необхідно залишити без руху з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що позивач не є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України "Про запобігання корупції (яка була чинною на час  відкриття провадження судом першої інстанції), тому судові рішення у такій справі можливо переглянути у касаційному порядку за умови наведення заявником підстав, установлених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, із зазначенням виключних випадків, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Позивачем не зазначено підстав для касаційного оскарження, які передбачені підпунктами  "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України (в чинній редакції) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
Таким чином, скаржнику необхідно надіслати касаційну скаргу у новій редакції, у якій, окрім наведення виключних підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статтею 328 КАС України, одночасно зазначити виняткові обставини, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження у цій справі. 
Відповідно до вимог частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      О.В. Кашпур

Судді:                                                                                          О.Р. Радишевська

                                                                                          С.А. Уханенко