ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3859/17  Номер провадження 22-ц/814/1711/21	Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.
Суддів: Абрамова П.С., Бондаревської С.М.
Секретар – Яковенко В.С.

За участю: стягувача (апелянта) – ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2021 року 
за заявою в.о. начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Приймак О. про звернення стягненння на майно боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку; заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2021 року в задоволенні заяви в. о. начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Суми) Приймак О. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку; заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , відмовлено.

З вказаною ухвалою місцевого суду не погодився ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, про задоволення вимог заяви.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що єдиним та фактичним власником нерухомого майна – трикімнатної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , хоча це майно і не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку, відтак, наявні підстави для задоволення заяви ВДВС.
Вказує, що до заяви державного виконавця додано періодичні відповіді ДФС, ПФУ, МВС, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно яких боржник доходів немає, будь-якого іншого нерухомого чи рухомого майна не має, відтак, висновок місцевого суду про необгрунтованість заяви державного виконавця, апелянт вважає помилковим.
Зазначає, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, відтак, посилання в оскаржуваній ухвалі на відсутність у матеріалах справи відомостей про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження є безпідставним, оскільки такий законом не вимагається.
Вказує, що в заяві та додатках до неї містяться документальні підтвердження (відповіді нотаріуса) того, що боржник успадковує майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , тобто факт володіння підтверджено, а не є припущенням виконавця.
Окрім того, зауважує, що звіт про оцінку майна на даному етапі наданий бути не може та не є обов`язковим при зверненні до суду з даною заявою.

       Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У травні 2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому прохав стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 262542,70грн та вирішити питання судових витрат (а.с.1-3).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.02.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 262542,70грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 2625,00грн (а.с.60-62).

24.03.2021 року Шевченківським ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було подано до місцевого суду заяву про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.105-108), та ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.03.2021 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено (а.с.146-149).

В подальшому, 13.04.2021 року на адресу місцевого суду надійшла заява в. о. начальника відділу Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) О. Приймак про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, в якій прохали надати державному виконавцю Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) дозвіл на звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_2 нерухоме майно – трикімнатну квартиру: 1 коридор пл. 5,3кв.м, 2 туалет пл. 0,9кв.м, 3 ванна пл. 2,1кв.м, 4 кухня пл. 5.0кв.м, 5 кімната пл. 17.9кв.м, 6 кімната пл. 10,5кв.м, 7 шафа пл. 0,9кв.м, 8 кімната пл. 12,3кв.м, балкон пл. 0,8кв.м, реєстраційний номер майна 254688653101, за адресою – АДРЕСА_2 , яке не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку, шляхом накладення на нього арешту, проведення опису та подальшої реалізації (а.с.151-154).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.04.2021 року у задоволенні заяви в. о. начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Приймак О. про звернення стягненння на майно боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку; заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , відмовлено (а.с.195-197).
На вказану увалу суду від 14.04.2021 року було подану апеляційну скаргу, яка є предметом даного апеляційного перегляду.

Відмовляючи в задоволенні заяви державного виконавця, районний суд виходив із того, що Шевченківським ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надано суду неповну інформацію щодо статусу та належності майна боржнику, наявності у боржника коштів, що виключає на даний час можливість звернення стягнення на нерухоме майно в порядку ст.440 ЦПК України. Окрім того, в заяві вказано, що боржник постанову про відкриття виконавчого провадження не отримала, тобто їй не відомо про наявність вказаного виконавчого провадження, та у справі відсутні докази, які б вказували на ухилення її від виконання судового рішення та докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 успадкує спірну квартиру.

Проте, такий висновок місцевого суду не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 2 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої, шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно

Згідно частин першої та четвертої статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.
На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

За замістом частини першої статті 440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Так, місцевим судом вірно установлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.02.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 262542,70грн. та в дохід держави 2625,00грн (а.с.60-62). Виконавчий лист видано 17.08.2018 року (а.с.117-112).

У подальшому, 23.08.2018 року, ОСОБА_1 було подано заяву про примусове виконання рішення суду від 06.02.2018року, справа №554/3859/17 (а.с.110).

23.08.2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Удовіченко І.Ю. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа №554/3859/17 від 17.08.2018 року та винесено постанову про відкриття провадження про примусове стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в 262542,70грн; ВП №57072599 (а.с.115-116).
Вказана постанова направлена ОСОБА_2 , докази про її отримання останньою у справі відсутні (а.с.117).

Як убачається з Акту державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Удовіченко І.Ю. від 19.10.2018 року, нею було здійснено вихід за адресою боржника ОСОБА_2 (за заявою стягувача ОСОБА_1 від 10.10.2018 року, а.с.118), проте двері ніхто не відчинив (а.с.119).

Також, убачається, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження №57072599 було зроблено запити до Пенсійного фонду України та отримано відповідь про відсутність доходів ОСОБА_2 (а.с.130).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Частиною першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування`від 30 травня 2008 року № 7 судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Разом з тим, частиною третьою статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як убачається з відповіді приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. №43/01-16 від 03.04.2017 року, 08.11.2016 року за заявою спадкоємців заведено спадкову справу №22/2016 після померлого ОСОБА_3 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.121).

Як убачається з відповіді №19/01-16 від 16.02.2021 року приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., 08.11.2016 року вказаним нотаріусом відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 за наявними у справі документами, спадкоємцями померлого, які прийняли спадщину є: його донька ОСОБА_2 . В заяві про прийняття спадщини ОСОБА_2 вказала, що після смерті батька залишилось наступне майно – квартира АДРЕСА_1 (а.с.64). Документи, які б підтверджували право власності померлого ОСОБА_3 на вказану квартиру спадкоємцем не надано. Будь-які свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.140).

Так, з наведеного вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його донька, боржник у даній справі, - ОСОБА_2 . Проте, нотаріусом не встановлено обсягу спадкового майна, та, зокрема, чи входить спірна квартира АДРЕСА_1 до цього майна, тобто чи є вона об`єктом спадкування.

При цьому, як убачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №41380483 від 29.07.2015 року, померлому ОСОБА_3 , на праві спільної часткової власності належала 1/4 частка трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.28).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, оскільки листом приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. №19/01-16 від 16.02.2021 року, встановлено, що боржник ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька, а, належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, установлено, що він за життя був власником 1/4 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , то наявні підстави для задоволення заяви в. о. начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Приймак О. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, у розмірі частки, належної померлому ОСОБА_3 у спільному майні, а саме на 1/4 частку вказаної квартири, право на яку успадкувала ОСОБА_2 .

При цьому, як убачається з відповіді завідувача Четвертою Полтавською державною нотаріальною конторою Н.В. Ткаченко №56/01-16 від 15.01.2021 року, щодо наявності спадкових справ до майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та прийняття спадщини повідомлено, що вказаною нотаріальною конторою спадкова справа після вказаних осіб не заводилась. Перевірку проведено по Алфавітній книзі обліку спадкових справ з 1998 по 2021 роки (а.с.126).

Відтак, оскільки у матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази стосовно того чи приймав ОСОБА_3 спадщину після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 (а.с.70, зворот), та чи входило відповідне майно до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , яке б могла прийняти ОСОБА_2 , то відсутні і правові підстави для звернення стягнення на інші 3/4 частки  АДРЕСА_1 , як майна боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, пп.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - задовольнити частково.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2021 року, - скасувати.
Заяву в .о. начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Приймак О. про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, - задовольнити частково.
Надати державному виконавцю Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) дозвіл на звернення стягнення на належне боржнику  ОСОБА_2 нерухоме майно, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку - 1/4 частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з: 1 коридор пл. 5,3кв.м, 2 туалет пл. 0,9кв.м, 3 ванна пл. 2,1кв.м, 4 кухня пл. 5.0кв.м, 5 кімната пл. 17.9кв.м, 6 кімната пл. 10,5кв.м, 7 шафа пл. 0,9кв.м, 8 кімната пл. 12,3кв.м, балкон пл. 0,8кв.м, право власності на яку зареєстровано за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ :                                                                Т.О. Кривчун

СУДДІ :                                                                         П.С. Абрамов

                                                                               С.М. Бондаревська 

Повний текст постанови виготовлено 20.07.2021 року.