УХВАЛА

19 серпня 2021 року 
м. Київ

Справа №  917/1759/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй- головуючий, О. А. Кролевець, Л. В. Стратієнко
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.05.2021р.
у складі колегії суддів: Д. О. Попков - головуючий, В. І. Пушай, О. В. Стойка
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" в особі Кременчуцького центру обслуговування споживачів товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут"
до приватного підприємства "Візит-Сервіс"
про стягнення 11  975, 49 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Полтаваенергозбут" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.05.2021р. у справі №917/1759/20.

При перевірці матеріалів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення, зокрема, у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

За приписами ч. 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 11  975, 49 грн., що є меншим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №917/1759/20 є малозначною.

В касаційній скарзі скаржник зазначає, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. 

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема, що результат вирішення цього спору судом виходить за межі звичайних наслідків вирішення такого роду спорів.

Касаційна скарга також не містить достатніх обґрунтувань, які б вказували на те, що справа має виняткове значення для учасника справи. 

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені пп. "а", "б", "в", "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань сторони.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Вивчивши доводи ТОВ "Полтаваенергозбут", зазначені в касаційній скарзі, щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження та зважаючи на конкретні обставини цієї справи і відсутність вагомих аргументів заявника на підтвердження його доводів щодо наявності підстав, що підпадають під дію пп. "а" та "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Полтаваенергозбут" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.05.2021р. у справі №917/1759/20, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, яке викладене в касаційній скарзі, залишається Верховним Судом без розгляду.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, п. 2 ч. 3 ст. 287, п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ТОВ "Полтаваенергозбут" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.05.2021р. у справі №917/1759/20.

2. Касаційну скаргу ТОВ "Полтаваенергозбут" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.05.2021р. у справі №917/1759/20 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

4. Копію касаційної скарги залишити в матеріалах справи №917/1759/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                         О. О. Мамалуй

Судді                                                                                             О. А. Кролевець

                                                                                                      Л. В. Стратієнко