П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  600/116/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
15 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Григорук В.С., 
представника позивача: Станкевича В.В.,
представника відповідача: Теутуляк С.А. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування податкових рішень,

В С Т А Н О В И В :
в січні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідача), про скасування податкових повідомлень-рішень №0001233304, №0001263304, №0001273304 від 22 жовтня 2020 року, рішення про застосування штрафних санкцій №0001303304 від 22 жовтня 2020 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0001283304 від 22 жовтня 2020 року.
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 22.04.2021 позов задовольнив. Судове рішення  мотивоване тим, що відповідачем при проведенні перевірки позивача усупереч підпунктів 177.4.2, 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, безпідставно не було включено також понесені позивачем за період 2017-2018 років витрати на оплату праці найманих працівників та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що позивачем не було зареєстровано книги обліку доходів і витрат у контролюючому органі і така не була представлена для перевірки. Також під час перевірки ОСОБА_1 не надано первинних документів.
Вважає, що всупереч вимогам підпунктів 177.4.5 пунктів 177.4 статті 177 Податкового кодексу України позивачем завищено витрати на 139607,00 грн, в порушення пунктів 177.1, 177.2, 177.4, статті 177 Податкового кодексу України занижено чистий оподаткований дохід на 214 192,78 грн. Таким чином, за період з 04 січня 2017 року по 25 травня 2018 року ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 38554,70 грн, не утримано та не сплачено військовий збір в сумі 3212,90 грн. Крім цього, перевіркою встановлено, що всупереч абзацу 1 пункту 2 частини першої статті 7, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI позивачем занижено єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) всього 38319,11 грн, у тому числі за 2017 рік в сумі 26005,54 грн, за 2018 рік в сумі 12313,57 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що на момент проведення перевірки позивач не мав можливості надати документи, що підтверджують понесені ним витрати, пов`язані з господарською діяльністю. Однак, про частину витрат, які позивач поніс (щонайменше 79142,55 грн), було відомо відповідачу й такі безпідставно не були враховані при проведенні перевірки. Наполягав на задоволенні позовних вимог.
Вказував, що відповідачем безпідставно до суми витрат не включено суми сплачених зборів (єдиного соціального внеску від заробітної плати найманих працівників на суму 9755,78 грн та від підприємницької діяльності на суму 12543,30 грн) та платежів (плата за придбання ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами - 12500,00 грн). При цьому дані платежі відображені в облікових картках позивача, квитанції про сплату за придбання ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами зберігаються в ГУ ДПС у Чернівецькій області та додавались при поданні заяв на оформлення ліцензій та при їх продовженні на черговий квартал.
Також, на думку позивача,  відповідачем безпідставно не врахована сума нарахованої заробітної плати найманих працівників, які відображені у відповідних поданих до податкового органу місячних звітах та податкового розрахунку за формою 1-ДФ та складають 44344,47 грн.
Зазначає, що при здійсненні ним підприємницької діяльності він поніс і інші витрати, пов`язані з одержанням доходу, такі як витрати на придбання алкогольних напоїв (по ТОВ "РОМА" на суму 33725,44 грн) та тютюнових виробів (по ТОВ "ТЕДІС УКРАЇНА" на суму 300466,21 грн), які позивач реалізовував, витрати на придбання та сервісне обслуговування реєстратора розрахункових операцій тощо. Позивач вважає, що винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 08 вересня 2020 року №377 зобов`язано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з 15 вересня 2020 року тривалістю 5 робочих днів за період з діяльності з 04 січня 2017 року по 25 травня 2018 року з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
На виконання зазначеного наказу Головним управління ДПС у Чернівецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 28 вересня 2020 року №113/24-13-07-06/ НОМЕР_1 , в якому викладені висновки про допущено ОСОБА_1 таких порушень:
- пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, а саме: платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не представлено для перевірки книгу обліку доходів та витрат, первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;
- пункту 44.1 статті 44, підпункту 164.1.1, підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 177.1 пункту 177.2, підпунктів 177.4.1, 177.4.2, 177.4.4 пункту 174.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності в сумі 38554,70 грн, у тому числі за період з 04 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року в сумі 25129,26 грн, та за період з 01 січня 2018 року по 25 травня 2018 року в сумі 13425,44 грн;
- пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), з урахуванням змін, внесених Законом №71-III Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28 грудня 2014 року, внаслідок чого донараховано донараховано військовий збір на загальну суму 3212,90 грн, у тому числі за період з 04 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року в сумі 2094,11 грн, та за період з 01 січня 2018 року по 25 травня 2018 року в сумі 1118,79 грн;
- абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 2 статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок в сумі 38319,11 грн, у тому числі за 2017 рік в сумі 26005,54 грн, за період з 01 січня 2018 року по 25 травня 2018 року в сумі 12313,57 грн.
На підставі вказаного акта Головним управління ДПС у Чернівецькій області винесено такі рішення (що є предметом цього спору, враховуючи заяву про відмову від частині позовних вимог):
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0001263304 від 22 жовтня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фіз.осіб, що спл. фіз. особами за результатами річного декларування» на 38554,70 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 9638,68 грн;
-  податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0001273304 від 22 жовтня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплач. фізич.особ. за результатами річного декларування» на 3212,90 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 803,23 грн;
- рішення №0001303304 від 22 жовтня 2020 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 10264,37 грн за порушення абзацу 1 пункту 2 частини першої статті 7, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VІ від 08 липня 2010 року, з урахуванням чого донараховано 38319,11 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Крім цього, у зв`язку із тим, що станом на 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 нарахована заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 38319,11 грн, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22 жовтня 2020 року №Ф-0001283304.
Не погоджуючись з указаними, позивачем було подано до Державної податкової служби України скаргу, в якій він просив скасувати податкові повідомлення-рішення №0001233304, №0001263304, №0001273304 від 22 жовтня 2020 року, рішення про застосування штрафних санкцій №0001303304 від 22 жовтня 2020 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0001283304 від 22 жовтня 2020 року.
Також просив призначити нову позапланову перевірку своєї підприємницької діяльності з урахуванням первинних та розрахункових документів, доданих до скарги.
Рішенням Державної податкової служби України від 30 грудня 2020 року №36919/6/99-00-06-02-01-06 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22 жовтня 2020 року №Ф-0001283304, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22 жовтня 2020 року №0001303304 ГУ ДПС у Чернівецькій області залишено без змін, а скаргу фізичної особи ОСОБА_1 від 06 листопада 2020 року №1/11/20 в частині оскарження вищезазначених виконавчих документів - без задоволення.
За таких обставин позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року заяву представника позивача про відмову від частини позовних вимог задоволено. Прийнято відмову від частини позовних вимог та закрито провадження у цій справі в частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №0001233304 від 22 жовтня 2020 року.
Таким чином, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині розгляду позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень №0001263304, №0001273304 від 22 жовтня 2020 року, рішення про застосування штрафних санкцій №0001303304 від 22 жовтня 2020 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0001283304 від 22 жовтня 2020 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (далі - ПК України).
Згідно пункту  164.1 статті 164 ПК України  базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до підпункту  164.1.1  пункту  164.1 ПК України  загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Пунктами    44.1 статті 44 ПК України  визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначене  статтею 177 ПК України.
Відповідно до пункту  177.1 статті 177 ПК України  доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом  167.1 статті 167  цього  Кодексу.
Згідно пункту  177.2 статті 177 ПК України  об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до пункту  177.4 статті 177 ПК України  до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Пунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Згідно підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78  ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі  якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Як встановлено судом першої інстанції, ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за період з 04 січня 2017 року по 25 травня 2018 року контролюючим органом встановлено не подання позивачем книги обліку доходів і витрат та належних первинних документів на підтвердження понесених витрат. Відповідач дійшов висновку про завищення позивачем витрат на 139607,00 грн, заниження чистого оподаткованого доходу на 214192,78 грн. Таким чином, на думку відповідача, за перевіряємий період позивачем занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 38554,70 грн, не утримано та не сплачено військовий збір в сумі 3212,90 грн,  занижено єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) всього 38319,11 грн, у тому числі за 2017 рік в сумі 26005,54 грн, за 2018 рік в сумі 12313,57 грн. У зв`язку з цим винесені оскаржувані у цій справі рішення.
При цьому, як встановлено з акту перевірки та визнавалось відповідачем в ході судового розгляду справи, при визначенні суми чистого доходу позивача враховано було лише загальний оподатковуваний дохід. Витрати, безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, за 2017-2018 роки за даними акту перевірки визначені як такі, що дорівнюють нулю.
Однак, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що за період 2017-2018 років позивачем справлялася плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в сумі 12500,00 грн, а саме: 06 січня 2017 року - 500,00 грн (квитанція №20322881); 06 січня 2017 року - 2000,00 грн (квитанція №20322845); 06 квітня 2017 року - 500,00 грн (квитанція №22310705); 06 квітня 2017 року - 2000,00 грн (квитанція №22310655); 10 липня 2017 року - 500,00 грн (квитанція №24443411); 10 липня 2017 року - 2000,00 грн (квитанція №24443327); 10 жовтня 2017 року - 500,00 грн (квитанція №26762682); 10 жовтня 2017 року - 2000,00 грн (квитанція №26762642); 11 січня 2018 року - 500,00 грн (квитанція №29036967); 11 січня 2018 року - 2000,00 грн (квитанція №29036902).
Указаною інформацією та відповідними квитанціями на час проведення перевірки володів відповідач, що не заперечувалось ним у судовому засіданні та підтверджується листом Головного управління ДПС у Чернівецькій області «Про надання інформації» №1191/6/24-13-12-09 від 18 лютого 2021 року.
Отже, відповідачем при проведенні перевірки позивача всупереч підпункту 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, безпідставно не було включено понесені позивачем за період 2017-2018 років витрати зі плати за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.
Зазначене, на переконання суду, свідчить про передчасність та помилковість вказаних вище висновків відповідача, зроблених за результатом проведеної перевірки, та, як наслідок, про необґрунтованість та протиправність оскаржуваних позивачем рішень.
При цьому доводи відповідача про не надання позивачем під час проведення перевірки документів на підтвердження понесених ним витрат, зокрема, квитанцій про плату за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду справи, на час проведення перевірки позивача податковий орган володів інформацією, підтвердженою належними документами про здійснення позивачем витрат за період 2017-2018 років з плати за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.
Також,  проведення позивачем виплат заробітної плати працівникам та єдиного соціального внеску (ЄСВ) за 2017-2018 роки підтверджують: відомості виплати заробітної плати працівникам за червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року, листопад 2017 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року;  квитанції про сплату ЄСВ від 18 грудня 2017 року, від 16 січня 2018 року, від 24 січня 2018 року, від 19 лютого 2018 року, від 19 березня 2018 року, від 04 квітня 2018 року, від 01 червня 2018 року.
Разом з тим, відповідачем вказані обставини не спростовано.
Водночас, право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається на усіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем при проведенні перевірки позивача усупереч підпунктів 177.4.2, 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, безпідставно не було включено також понесені позивачем за період 2017-2018 років витрати на оплату праці найманих працівників та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, висновки відповідача щодо завищення позивачем у перевіряємий період  витрат саме на суму 139607,00 грн, заниження чистого оподаткованого доходу саме на суму 214192,78 грн, та, як наслідок, про заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб саме на суму 38554,70 грн, не утримання та не сплату військового зборку саме на суму 3212,90 грн,  заниження єдиного внеску, який підлягає нарахуванню з оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) 38319,11 грн., є передчасними, а тому оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення №0001263304, №0001273304 від 22 жовтня 2020 року, рішення про застосування штрафних санкцій №0001303304 від 22 жовтня 2020 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0001283304 від 22 жовтня 2020 року є протиправними та підлягали скасуванню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   21 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.