ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року	Львів	Справа № 300/1181/21 пров. № А/857/10938/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Заверухи О.Б., .Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року (головуючий суддя Могила А.Б., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській №6 від 10.11.2020 про відмову в перерахунку його пенсії за вислугою років із заробітку згідно довідки прокуратури Луганської області №21-748вих-20 від 12.10.2020 та зобов`язати провести перерахунок та виплату його пенсії за вислугу років відповідно до вимог частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII в первинній редакції, виходячи із розміру 90% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Луганської області №21-748вих-20 від 12.10.2020 без обмеження її максимального розміру з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку, до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин та виплатити з 01.10.2020 різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією, стягнути судові витрати.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.11.2020 № 6 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ) провести з 01.10.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії за вислугу років в розмірі 60% від місячної заробітної плати, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 12.10.2020 №21-748 вих-20 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позову та задоволити позовну заяву в повному обсязі.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом зроблено помилковий висновок про те, що згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-УІІ пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії і тому позов в частині перерахунку та виплати його пенсії, виходячи із розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати до задоволення не підлягає.
Також зазначає, що він звернувся до ГУПФУ не за призначенням пенсії, а за її перерахунком. Крім цього, його право на отримання пенсії, виходячи із розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати та без обмеження її максимальним розміром, яку він отримує по даний час, призначена довічно у 2010 році і це підтверджено рішенням Косівського районного суду від 16.09.2016 у справі №347/1436/16, яке набрало законної сили від 06.12.2016 згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду.
Звертає увагу суду на те, що оскільки останній перерахунок його пенсії проводився в розмірі 90%, то саме в такому розмірі має проводитись наступний перерахунок і підстав для його зменшення не має.
Крім цього, на незмінність відсоткового розміру вже призначених пенсій вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 04 лютого 2019 року за результатами розгляду зразкової справи №240/5401/18.
Так само і в постановах Верховного Суду України у справах № 21- 348а13 від 10 грудня 2013 року та № 127/11720/14-а від 06 жовтня 2015 року та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2013 року (справа № К/800/11225/13), зазначено, що «при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому: внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.
Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58
Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.
Згідно до викладеного у рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.
Вважає, що незрозумілою та помилковою є позиція суду першої інстанції щодо відмови зобов`язати ГУПФУ провести перерахунок пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром.
У судовому рішенні вказано, що питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинне вирішуватися після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. Оскільки відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії з 01.10.2020 на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 12.10.2020 №21-748 вих-20, спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.
Зазначає, що в даному випадку питання обмеження пенсії максимальним розміром є ключовим, а не похідним, оскільки ГУПФУ відмовлено йому у перерахунку пенсії саме тому, що при перерахунку пенсії з обмеженням максимального розміру його пенсія стане меншою, ніж він зараз отримує, і саме тому виник спір, що стало підставою для його звернення до суду.
Звертає увагу суду на те, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи застосуванню підлягає редакція Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії. Відповідно, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто 2010 року і на той час жодних обмежень пенсії максимальним розміром не було.
Відповідно до п.2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №3668-УІ, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Отже, зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.
При цьому, звертає увагу, що наведені вище положення, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, - в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19.
Крім того, у п. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», на який посилається ГУПФУ при перерахунку пенсії, зазначено, що тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
На даний час зміни чи доповнення до п. 15 вищезазначеної статті не вносились.
Зміни про обмеження пенсії максимальним розміром внесені Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» до частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, проте, вказана норма набрала чинності з 01 січня 2015 року, тобто, після призначення пенсії позивачу і не може застосовуватися до нього, відповідно до статті 58 Конституції України.
В контексті викладеного, застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам частини 1 статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.
Відтак зазначає, що безпідставним є застосування до правовідносин норм Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) з березня 2010 року призначено пенсію за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати (а.с. 41).
Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2016 по справі №347/1436/16, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури - неправомірними. Зобов`язано Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідно до Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 та ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, виходячи із розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Івано-Франківської області № 18-161 вих-16 від 10.03.2016 без обмеження граничного розміру пенсії (а.с. 18-21, 22-25).
У жовтні 2020 року Луганською обласною прокуратурою видано позивачу довідку від 12.10.2020 №21-748 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій. Довідка видана на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», наказу Офісу Генерального прокурора України «Про день початку роботи обласних прокуратур» від 08.09.2020 № 414.
Згідно вказаної довідки розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 11.09.2019 за відповідною (прирівняною) посадою заступника керівника обласної прокуратури становить 91815,74 грн, зокрема: посадовий оклад – 49187 грн, надбавка за вислугу років 45% - 22134,15 грн, надбавка за роботу з таємними документами 15% - 7378,05 грн, матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально – побутових питань) по 6558,27 грн кожна (а.с. 12).
ОСОБА_1 06.11.2020 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 12.10.2020 №21-748 вих-20 в розмірі 90% без обмеження граничного розміру (а.с. 9).
За наслідками розгляду вищевказаної заяви територіальним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішенням від 10.11.2020 № 6 відмовлено позивачу по суті порушеного питання, у зв`язку з відсутністю підстав для проведення перерахунку його пенсії (а.с. 10 - 11).
Розглядаючи спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно встановив, що на дату призначення позивачу пенсії питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ.
15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697) та на цій підставі втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15 грудня 2015 року.
Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 (в первісній редакції) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ (набрав чинності 01.01.2015) до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 внесено зміни, зокрема, вказану частину викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Однак рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697 зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України визнано такими, що не відповідає Конституції України.
Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначив, що до повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що «права делегування законодавчої функції парламентом іншому органу влади (у даному випадку Кабінету Міністрів України) Основним Законом України не передбачено. Таке делегування порушує вимоги Конституції України, згідно з якими органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України). До аналогічних висновків Конституційний Суд України дійшов у рішеннях від 9 жовтня 2008 року № 22-рп/2008, від 23 червня 2009 року № 15-рп/2009 (абзац другий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 травня 2010 року № 14-рп/2010).
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р (II)/2019:
1. Визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
2. Положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
3. Установлено такий порядок виконання цього рішення:
- частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
4. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII «Про Конституційний Суд України».
З огляду на це, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, позивач, якому пенсію призначено відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), в силу вимог частини 20 статті 86, в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019, має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури, починаючи з 01.10.2020.
Отже позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 12.10.2020 №21-748 вих-20 про розмір заробітної плати за нормами чинними на 11.09.2020.
Разом з тим, позивач вважає, що відповідачем протиправно здійснено наведений перерахунок пенсії із розрахунку 60% від заробітної плати з обмеженням максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами посилаючись на те, що до такого перерахунку розмір її пенсії визначався із розрахунку 90% та на момент призначення пенсії за Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ обмеження розміру пенсії не застосовувалось.
В свою чергу, обґрунтовуючи правомірність свого рішення в частині перерахунку пенсії позивача із розрахунку 60% від заробітної плати із застосуванням обмеження максимального розміру, відповідач посилається на положення ч.ч. 2, 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, в редакції на дату проведення перерахунку пенсії.
Проте, колегія суддів вважає, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії позивача помилково застосував положення ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, з огляду на наступне.
Так, позивач набув право на пенсію з березня 2010 року.
Відповідно до ч. 2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, що діяв на час набуття права позивача на пенсію, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Згідно наявного в матеріалах справи протоколу призначення позивачу пенсії, останній призначено пенсію за вислугу років з розрахунку 90% від заробітку.
Відповідач не оспорює, що пенсія позивачу була призначена з розрахунку 90% від заробітку, однак, вважає, що при проведенні перерахунку пенсії позивача у 2020 році відсотковий розмір пенсії має бути застосований у відповідності до вимог ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, в редакції на дату проведення перерахунку пенсії, а саме 60%.
Однак, колегія суддів вважає, що вказані доводи відповідача помилково взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Тобто, ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, на яку посилається відповідач, стосується порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
В свою чергу, у спірному випадку позивачу було здійснено саме перерахунок пенсії, а тому, у відповідача не було підстав для застосування наведених вимог ч. 2 ст. 86 Закону №  1697-VII.
В свою чергу, як зазначалось вище, питання щодо перерахунку пенсії регулюється положеннями ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, яка згідно Рішення Конституційного Суду № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року підлягає застосуванню в первинній редакції.
Наведені положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII не містять вимог щодо зміни при перерахунку пенсії відсоткового значення вже призначеної пенсії, тобто, цей показник є незмінним, а тому, колегія суддів вважає, що застосувавши при перерахунку пенсії 60% на підставі ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-VII, яка стосується порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, відповідач діяв протиправно, що не було враховано судом першої інстанції.
Разом з тим, питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром є похідним і повинне вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
Суд зауважує, що спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.
Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021, якою залишено без змін рішення Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року слід скасувати в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача за вислугу років в розмірі 60% від місячної заробітної плати, бо судом порушено норми матеріального та процесуального права, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 90% від місячної заробітної плати, у решті судове рішення залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1, 2 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року по справі №300/1181/21 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 60% від місячної заробітної плати та в цій частині ухвалити нове рішення, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 90% від місячної заробітної плати. 
В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року по справі №300/1181/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	Н. В. Бруновська