УХВАЛА

27 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/17312/20
адміністративне провадження № К/9901/24402/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області  (далі - ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області), в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області від 07 грудня 2020 року №834-к в частині звільнення її з посади начальника відділу у м. Нікополі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі Головного управління Держгеокадстру в Дніпропетровській області за результатами оцінювання службової діяльності; поновити на займаній посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021  року, в позові відмовлено.
02 липня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить скасувати судові рішення та задовольнити позов.
Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення державного службовця з посади категорії «Б» за результатами оцінювання результатів його службової діяльності.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328   цього Кодексу підстави (підстав). 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження заявником зазначено недотримання судами норм матеріального та порушення ними норм процесуального права. Зокрема, ОСОБА_1 послалася на положення пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України та пункти 1, 4  частини другої статті 353 КАС України. Однак, заявник не конкретизувала які саме докази не дослідженні судами і яким доказам було надано перевагу. Крім того, наведені підстави викладені без відповідного взаємозв`язку із виключними підставами, передбаченими частиною четвертою статті 328 КАС України. 
Водночас у касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила про неправильне застосування судами статей 7,11,44 Закону України «Про державну службу», Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців та статті 55 Конституції України. Разом з тим, заявник лише послалася на зазначені норми, проте у касаційній скарзі лише викладено частковий опис обставин справи та цитування норм законодавства.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій і незгоди з висновками судів про відсутність підстав для задоволення позову. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09  червня 2021 року необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                          С.А. Уханенко