ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3567/21 Справа № 409/82/12 	  	Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 47

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Солодовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Пасаж» 
на рішення Дніпровського районного суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2020 року
у справі за позовом Приватного підприємства «Пасаж» до ОСОБА_1 , треті особи: виконавчий комітет Кам`янської міської ради, Кам`янська міська рада, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради, Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації",  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та за позовом виконавчого комітету Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації, Приватне підприємство “Пасаж”, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, –  

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2008 року ПП «Пасаж» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 червня 2001 року уклало з Дніпродзержинською міською радою договір оренди земельної ділянки площею 0,9033 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 », частина якої розміром 0,8433 га відводилася для торгівельних павільйонів, які будуть побудовані ПП «Пасаж» згідно архітектурно-будівельному плану, та 0,06 га для автотранспорту. 10 серпня 2005 року між ПП «Пасаж» та Дніпродзержинською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,7682 га строком на п`ять років з наданням орендарю переважного права на поновлення договору на новий строк та на підставі додаткової угоди від 17 березня 2006 року площа земельною ділянки, що надається в оренду ПП «Пасаж» зменшена до 0,7512 га, з якої під міні ринком – 0,6953 га, під проходами, проїздами, площадками – 0.0559 га. Після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки ПП «Пасаж», як особа, якій було надано переважне право на поновлення договору на новий строк, 24 лютого 2014 року на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 31 січня 2014 року № 1005-46/УІ уклало з Дніпродзержинською міською радою договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2723 га для розміщення міні-ринку строком до 24 лютого 2024 року. 
15 жовтня 1999 року ОСОБА_1 набув у власність торговий павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 25,0 кв.м, по АДРЕСА_1 (зараз ОСОБА_5 ). Після придбання нерухомого майна ОСОБА_1 не впорядкував свої права на користування земельною ділянкою, на якій розташований торгівельний павільйон, не уклав договір оренди земельної ділянки з її власником Дніпродзержинською міською радою, самовільно виконав реконструкцію належного йому торговельного павільйону, добудувавши до нього три додаткових приміщення, внаслідок чого торгівельна площа павільйону збільшилася до 53,5 кв.м., а загальна площа забудови склала 57,4 кв.м. Відповідно до акту обстеження стану дотримання умов використання земельної ділянки від 09 жовтня 2008 року, який був складений Управлінням земельних відносин (зараз Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради) ОСОБА_1 самовільно зайняв під торгівельний павільйон земельну ділянку, загальною площею 0,0058 га по АДРЕСА_1 , яка була передана в оренду ПП «Пасаж», а документи відповідачу на право користування земельною ділянкою не оформлювалися. Вищевказані обставини були встановлені рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 лютого 2010 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП «Пасаж» про визнання права власності на зазначений торгівельний павільйон, і вказане рішення суду в цій частині набрало законної сили. Таким чином, ОСОБА_1 фактично використовує для ведення підприємницької діяльності нерухоме майно, право власності на яке за ним не зареєстроване, яке не введено в експлуатацію. Відповідач чинить перешкоди ПП «Пасаж» у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні ПП «Пасаж» і за яку ПП «Пасаж» сплачує орендну плату. Вище викладені факти були встановлені ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2016 року, справа № 409/82/12. Позивач вважає, що згідно ст. 376 ЦК України, ПП «Пасаж», як користувач земельної ділянки має право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкту нерухомості. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна торговельному павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_2 , загальною площею 53,5 кв.м., який належить ОСОБА_1 , присвоєна адреса: АДРЕСА_3 . Але рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 лютого 2010 року встановлено, що не існує нерухомого майна – торгівельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », площею 57,4 кв.м., а існує самовільно реконструйований торговий павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », площею 57,4 кв.м., який не введено в експлуатацію. Не зважаючи на присвоєння торговельному павільйону адреси, він так і залишився бути розташованим в межах земельної ділянки кадастровий номер № 1210400000:01:011:0432 та № 1210400000:01:011:0431 по АДРЕСА_3 , яка передана власником ПП «Пасаж». З огляду на зазначене, просив суд усунути перешкоди Приватному підприємству «Пасаж» у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер: 1210400000:01:011:0432 та кадастровий номер: 1210400000:01:011:0431) шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна – торговельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , за рахунок ОСОБА_1 ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28675281 від 11 березня 2016 року, прийняте державним реєстратором Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Рудь-Мірзахаятовою Ольгою Валентинівною, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 13638576; скасувати запис про право власності № 13638576, зареєстрований 04 березня 2016 року державним реєстратором Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Рудь-Мірзахаятовою Ольгою Валентинівною, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28675281 від 11 березня 2016 року (власник: ОСОБА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 872012612104; об`єкт нерухомого майна: торговельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 53,5 кв.м.; адреса: АДРЕСА_3 .
       В грудні 2008 року третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, - виконавчий комітет Кам`янської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому уточнивши свої позовні вимоги, просила суд зобов`язати ОСОБА_1 за свій кошт знести торговельний павільйон площею 53,5 кв.м. на земельній ділянці площею 0,0058 га за адресою: АДРЕСА_4 та відновити стан цієї земельної ділянки.
       Позов обґрунтовано тим, що згідно рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 03 березня 2001 року з приватним підприємством «Пасаж» 26 червня 2001 року був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого ПП «Пасаж» була передана в оренду земельна ділянка, площею 0,9033 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно зазначеного договору частина земельної ділянки, розміром 0,8433 га відводилася для торгівельних павільйонів, які будуть побудовані ПП «Пасаж» згідно архітектурно-будівельному плану, та 0,06 га для автотранспорту. При цьому ОСОБА_1 із цієї земельної ділянки не відводилася ніяка частина. Купуючи торгівельний павільйон, площею 25,2 кв.м., відповідач не вирішив питання про відведення йому земельної ділянки під придбаний павільйон. Не зважаючи на зазначене, відповідач, без дозволу виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради та затвердженого архітектурно-будівельного плану, самовільно виконав прибудову до свого торгівельного павільйону, площею 32,4 кв.м, на земельній ділянці, що була передана в оренду ПП «Пасаж». Відповідно до акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 09 жовтня 2008 року, який був складений Управлінням земельних відносин (зараз Департамент комунальної власності та земельних відносин) ОСОБА_1 самовільно зайняв під торговий павільйон земельну ділянку, загальною площею 0,0058 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і яка була передана в оренду ПП «Пасаж», документи відповідачу на право користування земельною ділянкою не оформлялися. 
       Рішенням  Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2020 року у задоволенні позовів приватного підприємства «Пасаж» та виконавчого комітету Кам`янської міської ради відмовлено. 
       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно 28 листопада 2017 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 на торговельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за реєстраційним № 13638576 та рішенням ХХІІ сесії VII скликання Кам`янської міської ради № 9821022/VII від 23 лютого 2018 року ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 0,0065 га для розміщення торговельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що свідчить про фактичне визнання виконавчим комітетом Кам`янської міської ради правомірності державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на торговельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 
Не погодившись з таким рішенням суду, ПП «Пасаж» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.         
        В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що спірний павільйон є самочинно збудованим об`єктом, прибудова здійснена на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу та введення в експлуатацію, тому таке самочинне будівництво підлягає знесенню. Спірний об`єкт знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в користуванні ПП «Пасаж», тому порушує його інтереси. Вимоги щодо скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності ОСОБА_1 на торгівельний павільйон “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” є похідними від вимог про усунення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою. Крім того, судом першої інстанції було прийнято докази, подані із порушенням процесуального строку на їх подання та без надіслання їх іншим учасникам справи.
        ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15 жовтня 1999 року, реєстр № 1700 (т.1 а.с. 24), набув у власність торговий павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 25,0 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно у відповідності до чинного законодавства до укладення договору купівлі-продажу було введено в експлуатацію на підставі акту державної технічної комісії від 10 лютого 1998 року ( т.1 а.с. 21 -22, 23).
       Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 01 березня 2001 року Приватне підприємство «Пасаж» 26 червня 2001 року уклало з Дніпродзержинською міською радою договір оренди земельної ділянки, згідно якого ПП «Пасаж» була передана в оренду земельна ділянка, загальною площею 0,9033 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з якої частина розміром 0,8433 га відводилася для торгівельних павільйонів, які збудує орендар згідно архітектурно –будівельного плану, та 0,06 га для автотранспорту.
На підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 20 січня 2006 року (т.1 а.с. 132 – 139) 10 серпня 2005 року між Дніпродзержинською міською радою та Приватним підприємством «Пасаж» був укладений договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що знаходиться по АДРЕСА_5 , загальною площею 0,7682 га, строком на п`ять років з наданням орендарю переважного права на поновлення договору на новий строк ( т.1 а.с. 132 -139). На підставі додаткової угоди до договору оренди площа земельної ділянки, що надається в оренду ПП «Пасаж», зменшена до 0,7512 га, з якої під міні-ринком 0,6953 га, під проходами, проїздами, площадками – 0,0559 га ( т.1 а.с. 124-125, 126).
Після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки ПП «Пасаж», як особа, якій було надане переважне право на поновлення договору на новий строк, 24 лютого 2014 року уклало з Дніпродзержинською міською радою договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_5 ( т.3 а.с. 67-76), загальною площею 0,2723 га для розміщення міні-ринку, на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 31 січня 2014 року № 1005 -46/УІ, строком дії до 24 лютого 2024 року.
       Судом встановлено, що після придбання нерухомого майна ОСОБА_1 не впорядкував свої права на користування земельною ділянкою, на якій був розташований торгівельний павільйон, загальною площею 25,0 кв.м., не уклав договір оренди земельної ділянки із її власником - Дніпродзержинською (зараз Кам`янською) міською радою, виконав реконструкцію належного йому торгового павільйону, добудувавши три додаткових приміщення, внаслідок якого торгівельна площа павільйону збільшилася до 53,5 кв.м., а загальна площа забудови становить 57,4 кв.м.
Згідно висновку судово-будівельної експертизи від 25 червня 2003 року № 1844, проведеної у справі № 201529/03, торговий павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташований за адресою: АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_1 тимчасовою спорудою не є, пов`язаний із землею фундаментом, фасадні стіни граничного з торговим павільйоном « ІНФОРМАЦІЯ_1 » павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », власниками якого з 10 липня 2006 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , мають однакову обліцовку покрівлі з металочерепиці та металокаркасу, що об`єднує вищезазначені павільйони в єдиний архітектурний ансамбль.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 лютого 2010 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні його позову до ПП «Пасаж» про визнання права власності на зазначений торгівельний павільйон і вказане рішення суду цій частині набрало законної сили.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 27 липня 2016 року, яким розглядалася касаційна скарга виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 травня 2015 року та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року вказав на те, що суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, не залучив до участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та вирішив питання, яке може вплинути на їх права та інтереси, не роз`яснив сторонам про можливість та необхідність заявити клопотання про проведення відповідної судово-технічної експертизи, не з`ясував всіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, на що також не звернув уваги суд апеляційної інстанції, та дійшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні позовів.
Саме з цих підстав рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 205 року про відмову в задоволенні позовів ПП «Пасаж» та виконкому Дніпродзержинської (зараз Кам`янської) міської ради були скасовані.
На виконання вимог ч.1 ст. 417 ЦПК України (в редакції 2017 року), під час нового розгляду справи ухвалою суду від 09 грудня 2016 року (ас. 160 т. 4), за клопотанням представника позивача, судом першої інстанції залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та за клопотанням ПП «Пасаж», у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1093-18 від 29 серпня 2018 року (а.с. 105-120 т. 5), враховуючи дані візуально-інструментального дослідження, конструктивне рішення будівлі павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та його розташування в межах існуючої забудови технічно дозволяє виконати демонтаж торговельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », площею 53,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , розташованого на земельній ділянці площею 0,0058 га по АДРЕСА_5 , без пошкодження конструктивних елементів будівлі магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , за умови дотримання вимог охорони праці та безпеки при виконання робіт з унеможливленням створення загрози здоров`ю або безпеці людей та забезпечення подальшої організованої утилізації будівельного сміття. 
       Судом встановлено, що 04 березня 2016 року право власності ОСОБА_1 та торговельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 53,5 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером № 13638576, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу торговельного павільйону, серія та номер: АВЕ№990469, реєстр № 1700, виданий 15 жовтня 1999 року, видавник: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу (а.с. 59 т. 5).
На підставі розпорядження міського голови Кам`янської міської ради від 11 листопада 2017 року № 393-р (а.с. 32 т. 6) та від 24 листопада 2017 року № 425-р (а.с. 33 т. 6) адреса торговельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » змінена на наступну: АДРЕСА_3 .
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с 59 т. 5), право власності ОСОБА_1 на торговельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 53,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано в Державному реєстрі з 04 березня 2016 року за реєстраційним номером № 13638576.
Отже, право власності ОСОБА_1 на торговельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 53,5 кв.м. належним чином оформлено і зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно з вимогами ст. 182, частин 1 та 4 ст. 334, ст. 657 ЦК України.
Крім того, згідно Витягу з рішення Кам`янської міської ради 22 сесії VІІ скликання від 23 лютого 2018 року № 982-22/VІІ (а.с. 34 т. 6), ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 , орієнтованою площею 0,0065 га для розміщення торговельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Вказане свідчить про те, що структурними підрозділами Кам`янської міської ради, яка є власником земельної ділянки, на якій розташований спірний об`єкт нерухомості, вчинені дії, що підтверджують та закріплюють право власності ОСОБА_1 на торговельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 
За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися на розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
       Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.
Відповідно до частин 3 та 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України “Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” державна реєстрація проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Встановивши, що на теперішній час ОСОБА_1 правомірно володіє торговельним павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 53,5 га, право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, об`єкту нерухомого майна присвоєно адресу та надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 , орієнтованою площею 0,0065 га для розміщення торговельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що торговельний павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є самочинно збудованим об`єктом, тому підлягає знесенню, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.
       При цьому згідно з частиною четвертою цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
       Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
       Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.
       З урахуванням змісту вищенаведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19.
Разом з тим, позивачем не доведено, яким чином прибудова, здійснена відповідачем, порушує права ПП “Пасаж” та перешкоджає у здійсненні цілей, задля досягнення яких було укладено договір оренди. Спірний об`єкт нерухомості має іншу індивідуально визначену адресу: АДРЕСА_5 , а ПП “Пасаж” користується земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_5 , з якої частина розміром 0,8433 га відводилася для торгівельних павільйонів. Рішення органів місцевого самоврядування щодо надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розпорядження щодо визначення адреси об`єкта не оскаржувались та є чинними.
Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі окрім посилання на те, що заявлені вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, є похідними від вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення, скаржником не зазначено жодних обгрунтованих підстав для спростування законності реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_1 . 
Порушення норм процесуального права, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування по суті правильного рішення суду.
       З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
       Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Пасаж» – залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2020 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова