ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер справи 661/3007/20                 Головуючий в І інстанції Матвєєва Н.В.
Номер провадження 22-ц/819/1067/21                         Доповідач Орловська Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі: 
головуючого Орловської Н.В.
суддів:                 Кутурланової О.В.
Майданіка В.В.
розглянув у судовому засіданні без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Каплунова Валерія Валеріївна, на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2020 р.  ОСОБА_1 звернувся із позовом до  ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 73 750,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що у період з 25.03.2019 року по 03.02.2020 року ним здійснювалися перекази на користь відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 73 750,00 грн., про що свідчить довідка № 7Q1HB5IIVI5PN256 від 19.05.2020 року, яка видана АТ КБ «Приват Банк». Зазначені кошти перераховувались позивачем без укладання будь-якого договору між ними, на прохання ОСОБА_2 , з яким у позивача були приятельські відносини, пов`язані з веденням спільних бізнес-проектів, як відповідач запевняв позивача, для задоволення особистих потреб. Вказані суми ОСОБА_2 обіцяв з часом повернути. Проте на момент подання позовної заяви до суду відповідач вищевказані кошти не повернув, на усні прохання не реагував, приятельські відносини між сторонами зіпсувалися та стали  конфліктними. Між позивачем та відповідачем не виникало жодних відносин зобов`язально-правового характеру щодо вказаних грошових переказів, тому кошти, перераховані за період з 25.03.2019 року по 03.02.2020 року у розмірі 73 750,00 грн., є безпідставно набутими та підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 березня 2021р. у задоволенніпозову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду вмотивовано тим, що між сторонами виникли відносини зобов`язального характеру, про що свідчить періодичність перерахованих грошових коштів позивачем на картковий рахунок відповідача  ОСОБА_3  та його колишньої дружини  ОСОБА_4 , а також інших осіб, до яких позивачем пред`явлені позови, тому твердження позивача про безпідставність перерахованих грошових коштів не знайшло підтвердження під час судового розгляду справи. Крім того, в доказах відповідача зазначається, що ОСОБА_1  звертаючись до інших установ, зазначав підставою перерахування тих же самих грошових коштів, на які посилається у вказаному позові, існування зобов`язань перед ОСОБА_2 , які він виконував за дорученням третьої особи. Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст.1212 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.  
В апеляційній скарзі та письмових поясненних до апеляційної скарги  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Каплунова Валерія Валеріївна, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим просить рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09.03.2021 р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом першої інстанції не враховано правову природу спірних правовідносин, а оскаржуване рішення ґрунтується на доказах, які відповідно до ст. 89 ЦПК України не можуть вважатися належними, допустимими, достовірними та такими, що містять взаємозв`язок із предметом спору у їх сукупності. Так, судом взято до увагу декларації ОСОБА_2 за звітні 2016 та 2018 роки,з яких вбачаться високий дохід останнього та декларування суми у розміні 100 000 доларів США. Разом з тим, судом не наведено жодних висновків щодо мотивів прийняття вказаних доказів та які обставини справи вони можуть підтверджувати. Також необґрунтованими є висновки суду щодо надання правової оцінки листу Професійної спілки працівників митних органів України від 05.08.2020 р.№33/057/20, де суд встановив, що кошти, які є предметом спору, ОСОБА_1 перераховував відповідачу в якості оплати за договором суборенди будинку, що знаходиться в реабілітаційному центі «Конча-Заспа» Професійної спілки працівників митних органів. Натомість, зі змісту вказаного листа вбачається, що перерахування грошових коштів мало місце в інтересах третьої особи ОСОБА_5 , та не є предметом боргу, як раніше надана позика, про що зазначав відповідач в суді першої інстанції. Судом не надано належної оцінки тому, що між сторонами не виникало жодних відносин зобов`язально – правового характеру щодо грошових коштів, перерахованих у період з 25.03.2019 по 03.02.2020 р. у розмірі 73750,00 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Суршко Ольга Борисівна, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить відмовити у її задоволенні, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 березня 2021 року залишити без змін.
Зазначає, що грошові кошти, які є предметом спору, були сплачені позивачем у період з 2017 по 2020 роки в рахунок повернення раніше отриманої позики в сумі 100 000 доларів США, загальна сума повернутого боргу становить 1 416 625,00 грн. З квітня 2020 року позивач припинив перераховувати кошти, однак відповідач пов`язав це з оголошенням карантину. З огляду на викладене відповідач вважає, що отримані ним грошові кошти в сумі 73750,00 грн належать йому на законній правовій підставі як такі, що повернуті на виконання договору позики. 
Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлено наступне.
З довідки, наданої АТ КБ «Приватбанк» Бабенку В.В. від 19.05.2020 року № 7Q1HB5IIVI5PN256 вбачається, що у період з 01.01.2017 р. по 19.05.2020 року ОСОБА_1 здійснені наступні грошові перекази на користь одержувача ОСОБА_2 : 25.03.2019 року в сумі 2000,00 грн., 02.04.2019 року  в сумі 1 000,00 грн., 10.04.2019 року  в сумі 10 000,00 грн., 17.04.2019 року - в сумі 10 000,00 грн., 26.04.2019 року- в сумі 5 000,00 грн., 02.05.2019 року - в сумі 5 000,00 грн., 20.05.2019 року - в сумі 30 000,00 грн., 22.05.2019 року- в сумі 10 000,00 грн. та 03.02.2020 року - в сумі 750,00 грн., при цьому підстава перерахування вказаних коштів та призначення платежу не зазначені. (а.с.4)
Всього у період з 25.03.2019 року по 03.02.2020 року позивачем  переведено на рахунок відповідача ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 73 750,00 грн. 
Посилаючись на безпідставність набуття відповідачем вказаних грошових коштів, позивач просив задовольнити його вимоги у повному обсязі.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов правильного висновку про безпідставність вказаних вимог позивача, виходячи з наступного. 
Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного за недійсним правочином.
Отже, загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частиною першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Якщо поведінка набувача або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у шляхом визнання недійсним правочину. 
Як вбачається зі змісту позовної заяви, додаткових письмових пояснень та апеляційної скарги, позивач ОСОБА_1 пов`язує порушення своїх прав з тим, що у період з 25.03.2019р. по 03.02.2020р. ним на користь ОСОБА_2 за проханням останнього та для задоволення його особистих потреб були перераховані грошові кошти в загальній сумі 73 750,00 грн, які відповідач обіцяв з часом повернути. У зв`язку з ухиленням відповідача від повернення вказаних коштів, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути їх з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті.
Заперечуючи проти вказаних позовних вимог ОСОБА_2 визнає факт отримання від ОСОБА_1 спірних грошових коштів, але вважає, що набув їх за належної правової підстави, зокрема в якості повернення позивачем боргу за раніше наданою позикою в сумі 100 000 доларів США.
Наведені позиції сторін свідчать, що грошові кошти в сумі 73750,00 грн, які є предметом стягнення у даній справі, були перераховані ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у зв`язку з виникненням між сторонами усних договірних відносин, які мають ознаки договору позики. Спірним між сторонами залишається питання щодо наявності у кожного з них статусу кредитора або боржника. 
Враховуючи, що договірний характер правовідносин, що існували між сторонами, виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України, тому суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.
У відповідності до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 березня 2021 року слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Каплунова Валерія Валеріївна, залишити без задоволення.
Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                ________________                        Н.В.Орловська

Судді:                                         ________________                       О.В.Кутурланова

                                       ________________                        В.В.Майданік