ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5208/21 Справа № 209/2067/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
       В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них із відповідачем народився син, ОСОБА_3 . 
       06 жовтня 2016 року шлюб між нею та відповідачем, ОСОБА_1 був розірваний за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська.
        На даний момент дитина проживає з нею. 
       За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 червня 2017 року, на користь матері ОСОБА_2 . 
       В лютому 2017 року їхньому сину, ОСОБА_3 , Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології був поставлений діагноз - атипічний дитячий аутизм. 
       З 02 липня 2018 року у ОСОБА_3 наявна інвалідність. Загальна тривалість перебування на інвалідності до 21.05.2032 року, тобто до досягнення ним 18 років без необхідності щорічного підтвердження захворювання. Цей факт підтверджує тяжкість захворювання та вказує на невиліковність цього захворювання. 
       Син отримує допомогу від держави - пенсію як інвалід дитинства у сумі 1680,00 гривень на місяць. 
       Після встановлення діагнозу ОСОБА_3 , Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології був виданий висновок спеціалістів із програмою реабілітації дитини-інваліда, зокрема їм було рекомендовано ряд заходів, препаратне лікування та індивідуальна програма реабілітації. 
       Також, на постійній основі Назар відвідує логопедів, реабілітологів, дефектологів, періодично проходить курс масажу, здає ряд необхідних аналізів. ОСОБА_4 станом на сьогоднішній день практично не розмовляє, користується альтернативними формами спілкування (жестова мова, мова «пексів»), стикається із труднощами у спілкуванні з однолітками та в соціумі в цілому та має витікаючи проблеми зі здоров`ям. 
       Отже, й до нині необхідність у його реабілітації не минула, навпаки, рекомендації лікарів - 8 годин на день професійних відповідних занять.
        02 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_5 та нею, ОСОБА_2 був підписаний договір про надання послуг ОСОБА_3 , а саме послуги з адаптації дітей з розладом аутистичного спектра і іншими порушеннями, курс лікування коштує значну суму коштів. 
       З 22 червня 2020 року по 26 червня 2020 року вона винаймала квартиру у місті Запоріжжя, за оренду якої сплатила 1630 грн. 
       Отже, загальна сума додаткових витрат на дитину у 2020 році становить — 51 935,45 грн. 
       На вищезазначені послуги, що надавались ОСОБА_3 є відповідні докази, які є додатком до позовної заяви.
        Загальна сума, витрачена на лікування та реабілітацію сина на її думку повинні бути сплачені в однакових частинах як батьком дитини так і матір`ю, тобто по 25 967,73 грн.
        Також, наголошує на тому, що необхідність у лікуванні сина не закінчилась. Кошти, які вона отримає від батька дитини за результатами позитивного розгляду її позову вона також витратить на його реабілітацію. Відповідач у добровільному порядку відмовився надати частину коштів за лікування, що і стало підставою для її вимушеного звернення до суду.
       Враховуючи зазначене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання та лікування малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 25 967,73 грн.
       Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задоволено повністю.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання та лікування малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 25 967,73 грн.
       Вирішено питання щодо судового збору.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28 травня 2014 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.25)
       За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 29 червня 2017 року, на користь матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до повноліття дитини (а.с.12).
       Згідно форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 02.07.2018 року неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології був поставлений діагноз - атипічний дитячий аутизм. Наявність інвалідності з 02.07.2018 року, загальна тривалість перебування інвалідності до 21.05.2032 року (а.с.10-11).
       02 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був підписаний договір про надання послуг ОСОБА_3 , а саме послуги з адаптації дітей з розладом аутистичного спектра і іншими порушенням (а.с.13).
       Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1 від 07 березня 2020 року ОСОБА_3 були надані послуги з адаптації дітей з розладом аутистичного спектра і іншими порушеннями розвитку. Загальна вартість робіт складає 13125,00 гривень (а.с.14).
       Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2 від 30 березня 2020 року ОСОБА_3 були надані послуги з адаптації дітей з розладом аутистичного спектра і іншими порушеннями розвитку. Загальна вартість робіт складає 15120,00 гривень (а.с.15).
       Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №3 від 02 травня 2020 року ОСОБА_3 були надані послуги з адаптації дітей з розладом аутистичного спектра і іншими порушеннями розвитку. Загальна вартість робіт складає 14700,00 гривень (а.с.16).
       Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 22 червня 2020 року ОСОБА_2 винаймала квартиру на чотири доби вартістю 407,50 на добу, загальною вартістю 1630,00 гривень (а.с.17).
       Відповідно до квитанцій АТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_2 були сплачені послуги з адаптації дітей з розладом аутистичного спектра і іншими порушеннями розвитку надані ОСОБА_3 (а.с.18-20).
        ОСОБА_2 працює у Кам`янській міській раді та займає посаду Заступника начальника відділу (Юридичний відділ Кам`янської міської ради), загальна сума доходу за період з січня 2018 року по грудень 2018 року становить 121132,31 гривень, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.47).
        ОСОБА_1 працює у ПАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив" та займає посаду старшого охоронника з 24.01.2020 року, загальна сума доходу за період з лютого 2020 року по липень 2020 року становить 46398,86 гривень, що підтверджується довідкою №47 від 27.08.2020 року (а.с.48).
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, та можливості стягнути 1/2 частини документально підтверджених додаткових витрат.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
       Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
       Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
       Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
       Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). 
       Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
       При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
       Встановивши, що ОСОБА_2 у зв`язку із хворобою сина понесла документально підтверджені додаткові витрати у розмірі 51 935,45 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення половини цієї суми з відповідача, оскільки батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.
       Доводи апеляційної скарги про те, що витрати, які позивач вважає додатковими витратами на дитину, не можуть бути визнані такими, оскільки вони понесені на власний розсуд позивача, оскільки позивачка самостійно без згоди відповідача обрала заклад, в якому їх син знаходився на оздоровленні є безпідставними.
       Посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивачка отримує в двічі більший дохід ніж відповідач, суд оцінює критично, оскільки законодавством чітко покладено однаковий обов`язок по утриманню дітей на батьків. При цьому, належних та допустимих доказів, що підтверджували скрутність матеріального становища ОСОБА_1 та неможливість сплатити половину понесених ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину, відповідач не надав та матеріали справи не містять.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про те, що позивач довела належними та допустимими доказами необхідність у лікуванні сина ОСОБА_4 , їх отримання останнім, в зв`язку з чим вона понесла додаткові витрати, що підлягають рівному поділу між батьками.
       Інші доводи апеляційної скарги тотожні доводам позовної заяви, що були в повній мірі розглянуті судом першої інстанції та його правильних висновків не спростовують.
       Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення – без змін.
       Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
       Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2021 року – залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: