Справа № 456/4807/20                                Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т. 
Провадження № 33/811/307/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді – Белени А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 41 КУпАП, за апеляційною скаргою адвоката Кухти Владислава Зеноновича в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2020 року,
встановив :
Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2020 щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТзОВ «Орант», проживаючого по АДРЕСА_1 ,
закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Як зазначено в постанові суду першої інстанції, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №ЛВ26431/1425/АВ/П/ПТ від 16.11.2020 ОСОБА_1 , будучи директором ТзОВ «Орант», вчинив правопорушення вимог законодавства про працю, яке виявлено 28.09.2020 року під час проведення інспекційного відвідування, а саме:
- порушення вимог ст. 44 КЗпП - при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ. працівникові слід виплачувати вихідну допомогу у розмірі не менше, ніж шестимісячний середній заробіток. Всупереч вищезазначеному, при звільненні з роботи ОСОБА_2 за п. 5 ч. і ст. 41 КЗпП 12 березня 2020 року (згідно з наказом №07-К від 12.03.2020) не нараховано та не виплачено належну вихідну допомогу. Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_2 не проведено виплату всіх належних при звільненні коштів у повній мірі в день звільнення.
- порушення вимог ч. 1 ст. 83 КЗпП України - окрім того, ОСОБА_2 не нараховано та не виплачено в повній мірі компенсацію за всі невикористані нею дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки як працівниці, яка має дітей.
- порушення вимог п. 2.5 глави 2 Інструкції №58 - в ході проведення інспекційного відвідування Товариством надано особову картку працівниці мінової форми 1І-2. при огляді якої встановлено, що із записами, що заносяться до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення працівниця ОСОБА_2 не ознайомлена під підпис.
- порушення вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 115 КЗпП., ч. 1 ст. 24 ЗУ №108 - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим вповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності, таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Зокрема, заробітну плату за березень 2020 року виплачено одним платежем 24.03.2020 згідно з відомостями розподіл виплат.
- порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП - при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать їм від товариства, провадиться не в день звільнення, а пізніше. Зокрема, відповідно до наказів №12-К та №13-К від 25.05.2020 працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнено з роботи 25.05.2020, проте виплату всіх належних при звільненні коштів проведено не в день звільнення, а 27.05.2020 відповідно до відомостей розподілу виплат.
- порушення вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП - при невиплаті звільненим працівникам всіх належних сум в день звільнення, таким працівникам адміністрацією підприємства не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зокрема, не виплачено середнього заробітку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільненим з роботи 25.05.2020 (згідно з наказами №12-К та №13-К від 25.05.2020). та яким всі належні при звільненні кошти виплачені не в день звільнення, а 27.05.2020, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1ст. 41 КУпАП.
На постанову судді адвокат Кухта В. З. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження та визнати причини пропущення такого строку поважними, скасувати постанову судді, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та закрити провадження на підставі ст. 38 КУпАП, тобто із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови апелянт зазначає, що розгляд цієї справи відбувся без участі потерпілої ОСОБА_2 та її представника, про розгляд зазначеної справи судом не повідомлялося, про наявність судового рішення апелянт дізнався після його ухвалення та не міг у визначені законом строки подати апеляційну скаргу через відсутність тексту судового рішення.
Вважає, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню як незаконне.
Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , будучи директором ТзОВ «Орант» вчинив правопорушення вимог законодавства про працю, зокрема пов`язані з несвоєчасною та не у повному обсязі виплатою заробітної плати. Проте, суд послався на те, що виявлені Головним управлінням Держпраці у Львівській області порушення трудового законодавства під час інспекційного відвідування були усунені за наслідками розгляду припису, а відтак відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Апелянт зазначає, що окрім цього, суд послався на п. 28 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 26 квітня 2017 № 295 згідно з якою у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи про притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.
Проте згідно з п. 29 вищевказаного Порядку заходи про притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених правопорушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Адвокат наголошує, що виявлені порушення трудового законодавства мають імперативну форму і особа несе відповідальність за їх порушення незалежно від їх усунення.
Апелянт звертає увагу суду на те, що Стрийським міськрайонним судом Львівської області розглядається цивільна справа № 456/1275/20 за позовом ОСОБА_2 до відповідача ТзОВ «Орант», Третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі предметом спору у яких є обставини, які розглядались у вищезазначеній справі. З огляду на те, що постанова у справі може мати преюдиціальне значення у іншій справі та наявні порушення норм матеріального права, слід таку постанову скасувати.
В судове засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їхні представники не з`явилися. На адресу суду надійшло клопотання адвоката Кухти В.З. та про розгляд справи без його участі. ОСОБА_1 та його представник Турчин Ю.І. просили розглядати справу за їх відсутності. Адвокат Турчин Ю.І. подала заперечення в яких просить апеляційну скаргу адвоката Кухти В.З. повернути особі, яка її подала, оскільки ОСОБА_2 , в інтересах якої подана апеляційна скарга, не є потерпілою в розумінні положень ст. 269 КУпАП, її права при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП ніяким чином порушені не були, а тому така не наділена правом оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Апеляційним судом з`ясовано, що предметом розгляду в суді першої інстанції було притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП за наслідком виявлених порушень в ході інспекційного відвідування Головного управління Держпраці у Львівській області. Провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. 
Положеннями цієї статі визначено вичерпний перелік суб`єктів, яких наділено правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
За змістом ст. 256 КУпАП відомості щодо потерпілих (прізвища, адреси), якщо вони є, повинні бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Диспозиція ст. 41 КУпАП не містить вказівки на заподіяння в результаті порушення вимог законодавства про працю шкоди (моральної, фізичної або майнової) іншій особі.
В протоколі про адміністративне правопорушення № ЛВ26431/1425/АВ/П/ПТ від 16.11.2020 відсутня інформація про наявність потерпілих. Із заявою про визнання потерпілою та поданням даних про завдання шкоди ОСОБА_2 до суду першої інстанції не зверталася, як і не звертався її представник адвокат Кухта В.З.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення та в апеляційній скарзі жодного доказу на підтвердження статусу ОСОБА_2 як потерпілої чи іншої особи, яка згідно з ч. 2 ст. 294 КпАП України наділена правом оскаржувати постанову судді у справі про адміністративне правопорушення немає, а тому апеляційна скарга не підлягає розгляду і її слід повернути особі, яка її подала.
З огляду на викладене, враховуючи вказані обставини і вимоги закону, вважаю необхідним повернути апеляційну скаргу адвоката Кухти В.З. як таку, що подана особою, яка не мала на це право.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
Відмовити адвокату Кухті Владиславу Зеноновичу в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу повернути адвокату Кухті В.З. разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.
Суддя 
Львівського апеляційного суду А.В. Белена