П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3150/20	

Категорія: 106030000                                                                                                            
                                                                                                                                  Головуючий в 1 інстанції: Мельник О. М.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення:  м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г.
             при секретарі –  Поварчук В. В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба, Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання протиправним та скасування п. 2  наказу від 20.03.2020 № 431 в частині; зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба, Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, в якому просить визнати протиправним та скасувати п.2 наказу № 431 від 20.02.2020 про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності на суму 31530,00 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він є начальником Штабу Факультету та не є матеріально відповідальною особою за тренажери, крадіжки з яких були вчинені у вихідні дні в період з 00 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. 22.02.2020 та 29.02.2020. З актом службового розслідування позивача не ознайомлювали, службове розслідування проведено з грубим порушенням, є необ`єктивним. Зі спірного наказу не вбачається відомостей про те, в чому саме полягало скоєне правопорушення позивачем, не встановлено ступень вини, конкретних дій чи бездіяльності, які призвели до виникнення нестачі втраченого майна. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року  позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба та Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, задоволено.
Визнано протиправним та скасовано п.2 наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 431 від 20.02.2020 про притягнення ОСОБА_1 , до обмеженої матеріальної   відповідальності на суму 31530,00 грн.
Зобов`язано Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба повернути ОСОБА_1 , грошові кошти на суму 31530,00 грн., зняті в якості обмеженої матеріальної відповідальності.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що у складі правопорушення інкримінованого позивачу наявні всі його складові (суб`єктивна, об`єктивна сторони та причинний зв`язок), що помилково не встановлено судом першої інстанції, а тому вказує що видання наказу про притягнення винних осіб до матеріальної та дисциплінарної відповідальності прийнятий у межах повноважень та у спосіб передбачений законом.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом на Факультеті перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі Факультет) на посаді начальника штабу – заступника начальника Факультету, у військовому званні «підполковник».
Наказом начальника Харківського національного університету повітряних сил ім. І Кожедуба № 274 від 24.02.2020 призначено службове розслідування за фактом виявленої нестачі блоків в обчислювальній машині СМ-2М та блоків в обчислювальній машині СМ-2М тренажера КТС-18 (літака Су-25).
24.02.2020 територіальним управлінням ДБР до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом викрадання військового майна внесено кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 410 КК України «Викрадення, привласнення, вимагання військовослужбовцем зброї, бойових припасів, військової та спеціальної техніки». 29.02.2020 був виявлений факт повторного проникнення у будівлю №190/62 та виявлено відсутність блоків в обчислювальній машині СМ-2М тренажера КТЛ-32 в будівлі №190.
Сума нанесених збитків державі складає : 2 млн. 206 тис. 609 грн. 34 коп. 
В акті службового розслідування від 20.03.2020 зазначено, що 24.02.2020 о 9.00 начальником навчально-тренувального комплексу факультету майором ОСОБА_2 під час вмикання тренажера КТЛ-32 в будівлі №190/62 була виявлена відсутність блоків в обчислювальній машині СМ-2М. При подальшій перевірці також була виявлена відсутність блоків в обчислювальній машині СМ-2М тренажера КТС-18 в цій же будівлі та обчислювальній машині СМ-2М тренажера КТС-9 в будівлі №189 .
Відповідно до пункту 2 Наказу Начальника ХНУПС (з основної діяльності) №431 від 20.03.2020 року за неналежне виконання вимог статей 11, 16, 68, 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 3.1.9 положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 16.07.1997 року №300, пунктів 3.3 положення про штаб Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, затвердженого начальником факультету 31.10.2019 року, Позивача, відповідно до п.1 ст. 5 розділу ІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, що становить 31530,00 грн.
Не погодившись з притягненням позивача до  обмеженої матеріальної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що склад правопорушення відсутній, оскільки відсутня його об`єктивна та суб`єктивна сторона. Відсутній причинний зв`язок між бездіяльністю та діями позивача та викраденням майна, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування п.2 наказу № 431 від 20.02.2020 про притягнення ОСОБА_1 , до обмеженої матеріальної   відповідальності на суму 31530,00 грн. та зобов`язав відповідача повернути ОСОБА_1 грошові кошти на суму 31530,00 грн., зняті в якості обмеженої матеріальної відповідальності.
Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Сутність військової дисципліни визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Дисциплінарний статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Пунктом 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції  та законів  України,  Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків   військової служби.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються  законами  і статутами Збройних Сил  України,  а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил  України.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної  та цивільно-правової  відповідальності  за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина 3 пункту 5 Дисциплінарного статуту).
Згідно з п. п.3.1.9  Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300 усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні:вживати заходи щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, слідкувати за справним станом обладнання постів, огороджень, технічних засобів охорони зв`язку та сигналізації.
В свою чергу, п.п. 3.3 Положення про штаб Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, затвердженого начальником Факультету 31.10.2019 року, визначено відповідальність за організацію внутрішньої служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах встановлені «Статутом внутрішньої служби Збройних Сил  України», затвердженим однойменним  Законом України від 24.03.1999 №548-XIV
Згідно статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями  України  покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).
Згідно зі статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
В той же час, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає  Закон України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»  (далі - Закон № 160-IX).
Відповідно до  ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»  військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до пункту 5 частини першої  статті 1 Закону № 160-IX  пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Частиною першою та другою  статті 3 Закону № 160-IX  встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених  статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Згідно  статті 5 Закону № 160-IX  особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим  Законом  передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.
Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями статті 8 Закону №160-ІХ. Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. 
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнено військовослужбовця, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки чи бездіяльності, а також наявності взаємозв`язку між заподіяною шкодою.
Отже, щоб притягнути особу до обмеженої матеріальної відповідальності необхідна наявність чотирьох умов, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка може бути у формі умислу або необережності.
Аналізуючи положення  Закону № 160-IX, суд дійшов висновку, що обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до обмеженої матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, а тому суд вважає, що відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою.
Таким чином, для притягнення військовослужбовця до обмеженої матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.
Як вбачається з акту службового розслідування, крадіжки військового майна з Факультету, які мали місце в період з 22.02.2020 року по 24.02.2020 року та 29.02.2020 року та були здійсненні у вихідні дні. 
За наслідками службового розслідування позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності, оскільки він нібито допустив порушення та не організував належну роботу внутрішньої служби на Факультеті.
Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали службового розслідування та матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки.
Відповідачем не доведено завдання позивачем прямої дійсної шкоди,  та не доведено, що поведінка позивача була протиправною та перебувала у причинному зв`язку з настанням шкоди.  
Слід звернути увагу, що в акті службового розслідування від 20.03.2020 чітко не конкретизовано вину позивача, а здійснено загальне посилання, що вина всіх військовослужбовців виражена у формі непрямого умислу, недбалості та самовпевненості.
Крім того, в акті зазначено, що безпосередню охорону та оборону Факультету в цей час здійснює добовий наряд, який має право оглядати та перевіряти територію Факультету. У вихідні та святкові дні об`єкти Факультету також здаються під охорону та охороняються добовим нарядом.
Згідно п. 1.2. Інструкції помічнику чергового навчального корпусу факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил, затвердженої начальником факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил 26.12.2019 року (далі за текстом Інструкція помічника чергового) помічник чергового навчального корпусу факультету відповідає за охорону об`єктів навчальної бази та тренажерів, недопущення до них сторонніх осіб, дотримання правил пожежної безпеки на об`єктах (будівлях) тренажерів під час несення служби, правильність прийому та здачі об`єктів під охорону.
Згідно п. 1.3.2 Інструкції помічника чергового в суботу, неділю та святкові дні допуск для відкриття об`єктів здійснювати: для роботи на тренажерах тільки з дозволу начальника Факультету.
Крім того, наказом №174агд від 27.12.2019 визначено, що охорону будівель навчальної бази тренажерів повинен здійснювати черговий навчального корпусу та його помічник шляхом обходу за визначеним маршрутом. Отже, наведені обставини свідчать про відсутність обов`язку позивача здавати будівлю навчальної бази тренажерів під охорону.
Враховуючи вищенаведене, зазначення причинним зв`язком між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою неналежне виконання останнім визначених обов`язків є необґрунтованим.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відсутній причинний зв`язок між бездіяльністю та діями позивача та викраденням майна.
Доводи ж апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Крім того, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. 
Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Згідно ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до  ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
                                                            Повний текст постанови складено та підписано 24 вересня 2021 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова