ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/1156/20	Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/300/21 	Доповідач - Щавурська Н.Б.	
Категорія - 300000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Щавурська Н.Б. 
суддів -  Сташків Б. І., Хома М. В., 
секретаря - Іванюта О.М. 
сторін - представника позивача ОСОБА_1 - адвоката
Жеребецької І.О., відповідача ОСОБА_2 і його
представника — адвоката Покотила Ю.В., 

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року, постановлене суддею Снігурським В.В., у справі № 599/1156/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання спадкодавця, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх з відповідачем рідний брат - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина за законом на належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 та на 5/6 частини земельних ділянок (паю) загальною площею 3,10 га. Будучи спадкоємцями другої черги за законом вони з відповідачем у зв`язку з відсутністю спадкоємців першої черги прийняли спадщину. Однак всі витрати на поховання спадкодавця здійснила вона, а тому просила стягнути з відповідача половину цих витрат, що складає 28 977, 70 грн. 
Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення, вважаючи його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та постановити нове, яким її позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції вимог ст. 2 ЗУ “Про поховання та похоронну справу”, згідно якої визначення поняття “поховання померлого”, окрім заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, передбачає також і облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству і у зв`язку з цим, - на безпідставність виключення судом першої інстанції з загальної суми витрат витрати на встановлення могильної плити, що є частиною ритуальної процесії місцевості, в якій вони проживають.
Також, вважає, що під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. При цьому звертає увагу, що отриманих від реалізації належної спадкодавцю великої рогатої худоби коштів в сумі 20 500 грн не вистачило навіть на покриття фактичних витрат в розмірі 35 726 грн - на поховання та організацію поминального дев`ятого дня.
Поданий представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Покотило Ю.В відзив на апеляційну скаргу колегією суддів залишено без розгляду з підстав, передбачених ч. 2 ст. 126 ЦПК України, у зв`язку із пропуском встановленого законом строку на його подання.        
У судовому засіданні представник апелянта — адвокат Жеребецька І.О. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладені в ній. 
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Покотило Ю.В. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає. В обґрунтування своїх заперечень також вказали, що вартість належної спадкодавцю великої рогатої худоби, яку продала позивач є значно вищою, ніж зазначена нею в ході надання пояснень при приведенні перевірки правоохоронними органами за його зверненням та в ході розгляду даної справи. Крім цього, ОСОБА_2 вказав, що не зважаючи на те, що він також прийняв спадщину, позивачем незаконно було переоформлено на себе й належну на праві власності померлому брату квартиру в м. Тернополі. Оскільки вартість спадкового майна, яким розпорядилася без його відома ОСОБА_1 є значно вищою, ніж затрачені на поховання кошти, відсутні будь-які підстави для стягнення з нього їх частини. 
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг. 
Згідно вимог ч.ч. 2-4 цієї ж статті суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат сторін у справі – ОСОБА_2 (а.с. 13).
Позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняли спадщину, що відкрилася після померлого брата (а.с. 14-15).
Для організації поховання ОСОБА_1 сплачено СПД ОСОБА_3 кошти за домовину та інші ритуальні товари на загальну суму 6 837,80 грн, що підтверджується накладною від 02 лютого 2019 року (а.с. 5).
14 травня 2020 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_4 укладено договір на виготовлення та встановлення пам`ятника (а.с. 6-11), згідно умов якого позивачем сплачено ФОП ОСОБА_4 22 200 грн, що стверджується відповідним товарним чеком від 14 травня 2020 року (а.с. 5).
На підтвердження здійснення витрат за поминальний обід на дев`ятий день після смерті спадкодавця позивачем долучено товарний чек № 6 від 09 лютого 2019 року про сплату на рахунок ФОП ОСОБА_5 12 891 грн за харчування (а.с. 12).        
Крім цього, як стверджує позивач, нею було понесено додаткові витрати на організацію поховання на суму 9 612 грн, а саме: 600 грн священику; 100 грн за світло в церкві під час похоронної процесії; 300 грн за машину для домовини; 400 грн за підготовку ями для поховання, 712 грн витрат на пальне; 7 500 грн за поминальний обід після похорону на 15 чоловік, а також для організації поминального дев`ятого дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 — додаткові витрати на суму 17 705, 00 грн, що включають: 400 грн за богослужіння в церкві; 205 грн за калачі і цукерки до церкви; 700 грн за автобус для доставки людей в кафе в смт. Залізці; 12 800 грн за поминальний обід; 3 600, 00 грн за продукти для поминального обіду, які закуплялися додатково. Документального підтвердження перелічених витрат ОСОБА_1 не має.
Згідно довідки «Про результати розгляду звернення ОСОБА_2 » Зборівського відділення поліції від 06.03.2019 року, ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначила, що дійсно продала корову і теля, які належали померлому ОСОБА_2 , але усі виручені від продажу кошти витратила лише на поховання брата ( ОСОБА_2 ), проведення «дев`ятин», та «сорока днів за померлим». Залишок коштів нею буде використано на облаштування могили та пам`ятника.
Аналогічні обставини наведені ОСОБА_1 у її особистих поясненнях від 07 лютого 2019 року та від 13 лютого 2019 року, відібраними у неї працівниками Зборівського відділення поліції.
В ході розгляду даної справи представником позивача визнано факт продажу її довірителькою ОСОБА_1 належної померлому ОСОБА_2 великої рогатої худоби за 20 500 грн.
В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що відповідачем не заперечується факт установки пам`ятника на могилі брата (а.с. 157).
Пам`ятники аналогічного взірця встановлені на місцевому цвинтарі села Мильне на могилах інших померлих громадян (а.с. 159).
Позивач ОСОБА_1 не одержувала жодної допомоги на поховання Пошви ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідною інформацією з Управління соціального забезпечення № 3 (а.с. 180). 
Згідно вимог ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року, “похованням померлого” є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
Статтею 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. 
Відповідно до абз. 3, 5, 7 ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. 
Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.         
Відповідно до Необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 року за №1111/9710, до необхідних ритуальних послуг належать: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
За ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.        
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що поминальні обіди, виготовлення і встановлення пам`ятника не входять до встановленого законом необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, а також — з того, що позивач ОСОБА_1 власних коштів на поховання спадкодавця не понесла.
З таким висновком колегія суддів повністю погодитися не може, виходячи з наступного.
Вірно встановивши, що на організацію поховання спадкодавця позивачем ОСОБА_1 були витрачені кошти в сумі 20 500 грн від реалізації належного померлому майна, суд першої інстанції, разом із тим прийшов до помилкового висновку про те, що витрати на встановлення пам`ятника не підлягають відшкодуванню, як такі, що не входять до Необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 року за №1111/9710.
При цьому, судом не було враховано вимоги ст. 2 ЗУ “Про поховання та похоронну справу”, згідно якої визначення поняття “поховання померлого”, окрім заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, передбачає також і облаштування та утриманні місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
Беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують факт укладення 14 травня 2020 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_4 договору на виготовлення та встановлення пам`ятника (а.с. 6-11), факт сплати ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_4 22 200 грн за виготовлення та встановлення пам`ятника, що стверджується відповідним товарним чеком від 14 травня 2020 року (а.с. 5), а також факт придбання в день смерті ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_3 необхідних для поховання товарів на суму 6 837, 80 грн (а.с. 5) слід дійти висновку, що загальна сума законодавчо визначених і документально підтверджених витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_2 складає: 22 200 + 6 837, 80 = 29 037, 80 грн.
Також, з урахуванням встановленого судом першої інстанції факту продажу спадкоємцем ОСОБА_1 за суму 20 500 грн великої рогатої худоби, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 та витрати вказаних коштів на його поховання, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена сума підлягає врахуванню при визначенні коштів, що були затрачені для поховання брата безпосередньо позивачем, а отже останньою було витрачено лише 9 037, 80 грн власних коштів, половина з яких (9 037, 80 : 2 = 4518, 9 грн) і підлягає стягненню з відповідача Пошви ОСОБА_7 , який поряд із позивачем прийняв спадщину, на користь ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в частині ненадання судом належної правової оцінки тій обставині, що отриманих нею від реалізації належної спадкодавцю великої рогатої худоби коштів в сумі 20 500 грн не вистачило навіть на покриття фактичних витрат в розмірі 35 726 грн, пов`язаних із організацією поховання та поминального дев`ятого дня колегія суддів відхиляє, оскільки додаткові витрати на суму 2 112, 00 грн, що включають в себе: 600, 00 грн священнику за похорон; 100, 00 грн за світло в церкві; 300, 00 грн за машину для домовини; 400, 00 грн за підготовку ями для поховання; 712, 00 грн на пальне документально не підтверджені; а 7 500 грн витрат на поминальний обід на 15 осіб після похорону та 17705 , 00 грн, що включають: 400, 00 грн за богослужіння в церкві; 205, 00 грн за калачі і цукерки до церкви; 700, 00 грн за транспортування людей до кафе в АДРЕСА_2 , 00 грн за поминальний обід; 3 600 грн за додатково придбані у кафе продукти для поминального обіду законодавчо не передбачені.
Відповідний правовий висновок, і зокрема, що поминальні обіди не входять до комплексу заходів на поховання спадкодавця викладено Верховним Судом у постанові від 19.03.2018 року в справі № 554/1793/15-ц. 
Підлягають відхиленню й заперечення відповідача Пошви ОСОБА_7 в частині безпідставності позовних вимог ОСОБА_1 з посиланням на те, що вартість належної його брату великої рогатої худоби, що була продана позивачем, є значно вищою, ніж остання вказувала у своїх поясненнях, що надавалися в ході проведення перевірки за його заявою правоохоронними органами, оскільки з урахуванням вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню лише ті обставини, що визнаються сторонами. З урахуванням того, що позивачем визнано обставину продажу великої рогатої худоби спадкодавця за суму 20 500 грн, то за відсутності в матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів на спростування вказаної обставини, які б свідчили, що вартість худоби була значно вищою, в колегії суддів відсутні підстави вважати зазначені відповідачем обставини такими, що відповідають дійсності.
Відхиляються колегією суддів і заперечення відповідача щодо безпідставності вимог позивача і з посиланням на незаконне оформлення одноособово ОСОБА_1 права власності на спадкове майно померлого — розташовану у м. Тернополі квартиру, оскільки законом передбачено інший спосіб захисту порушеного права Пошви ОСОБА_7 на спадкування квартири померлого і з пояснень сторін у справі встановлено, що з даного приводу наявний відповідний судовий спір. 
У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення.
Згідно з вимогами п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами скасування судового рішення повністю або частково або зміни рішення є, у тому числі неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи те, що судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин вимоги ст. 2 ЗУ “Про поховання і похоронну справу”, які підлягали застосуванню, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення - рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям колегією суддів нового рішення про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 її користь 4 518, 90 грн витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_2 . В решті - рішення підлягає залишенню без змін.
       У відповідності до вимог п.п б) і в) п. 4) ч. 1 ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити, в тому числі, дані про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також, дані про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції. 
       У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       З урахуванням факту сплати позивачем ОСОБА_1 за пред`явлення даного позову до суду першої інстанції 874,69 грн судового збору (а.с. 1); 1 261, 20 грн за подання апеляційної скарги ( а.с. 109) та часткового задоволення її позовних вимог на суму 4 518, 90 грн, що складає 16, 04 % від заявленої суми (28 177, 40 грн) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 140, 30 грн судових витрат за розгляд справи судом першої інстанції (874, 69 х 16, 04 : 100 = 140, 30 грн) та 202, 30 грн судових витрат, пов`язаних з переглядом даної справи апеляційним судом і частковим задоволенням апеляційної скарги (1 261, 20 х 16, 04 : 100 = 202, 30 грн), а всього — 342 грн 60 коп. судових витрат. 
       Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 79; 80; 89 ч. 1; 95 ч. 1; 141 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 1232 ч. 1 Цивільного кодкексу України, 2, 11-12 Закону України “Про поховання та похоронну справу”, Необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 року за №1111/9710, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року — скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання спадкодавця — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_3 , пенсіонер, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. с. Мильне Зборівського району Тернопільської області; не працює; РНОКПП НОМЕР_2 ) 3 838 (три тисячі вісімсот тридцять вісім) грн 70 (сімдесят) коп. витрат на поховання спадкодавця та 286 (двісті вісімдесят шість) грн 29 (двадцять дев`ять) коп. судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог — відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 22 червня 2021 року.

Головуючий 
Судді