ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 липня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/53/21	
Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.
                                                                     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі 
апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Миколаївській області
на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021, суддя в І інстанції Смородінова О.Г., повний текст якого складено 22.03.2021 в м. Миколаєві
у справі № 915/53/21
за позовом: Служби автомобільних доріг у Миколаївській області 
до відповідача: Дочірнього підприємства “Миколаївський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Південний офіс Держаудитслужби 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне підприємство “Будівельна фірма “Миколаївавтодор” 
про: стягнення 55895,54 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Служба автомобільних доріг у Миколаївській області (далі - Служба) звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовом до Дочірнього підприємства “Миколаївський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” (далі – ДП “Миколаївський облавтодор”) про стягнення 55895,54 грн шкоди, завданої в результаті внесення до актів приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в недостовірних відомостей про фактичні обсяги виконаних робіт з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, км 159+00 – км 177+500, Миколаївська область, на користь Служби автомобільних доріг у Миколаївській області в дохід Державному бюджету України.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Служби за період з 01.10.2017 по 31.12.2019, в ході якої проведено контрольні обміри, за результатами яких встановлено завищення обсягів виконаних робіт на об`єкті «Експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення (міжнародної) М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ (на Таганрог) км 139+716 -км 177+303», які виконував субпідрядник – Приватне підприємство “Будівельна фірма “Миколаївавтодор” в рамках договору №1-Б від 04.03.2019, укладеного між Службою як замовником  та ДП “Миколаївський облавтодор” як підрядником, по акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2019 року на суму 500 000 грн. Так, до акту виконаних робіт включено завищений обсяг робіт з планування узбіч автогрейдером та герметизації тріщин на загальну на суму 55 895,54 грн. Оскільки розмір оплачених Службою робіт з експлуатаційного утримання зазначеної автомобільної дороги є фактично завищеним, отже з відповідача підлягає стягненню на користь Служби сума збитків у розмірі, що відповідає вартості оплачених і прийнятих генпідрядником, але фактично не виконаних  субпідрядником робіт на суму 55 895,54 грн.
Правовою підставою свого позову позивач визначив ст. 1212 ЦК України.
Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
Судове рішення мотивовано тим, що у даній справі позивачем не доведено наявності збитків у заявленому розмірі та протиправності поведінки відповідача належними доказами, оскільки свої зобов`язання за договором субпідрядник та генпідрядник виконали в повному обсязі ще в грудні 2019 року, про що свідчить акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019р. (примірна форма КБ-2в) від 20.12.2019 та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2019 р. (примірна форма КБ-3) від 20.12.2019, які підписані замовником без будь-яких зауважень та заперечень. За такого суд дійшов висновку про відсутність складу (всіх елементів) господарського правопорушення та підстав для стягнення з відповідача збитків (матеріальної шкоди) у заявленій до стягнення сумі, оскільки позивач не підтвердив у встановленому порядку факту відповідного порушення відповідачем зобов`язань за договором, а тому заявлена до стягнення сума не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 225 ГК України.
Оскільки між сторонами у справі мали місце договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути як безпідставно набуті, були набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.
Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась; він не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договорами та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, або обмежувати права та обов`язки сторін щодо виконання зобов`язань за договорами.
Служба автомобільних доріг у Миколаївській області у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.
Скаржник вважає оскаржуване рішення таким, що винесено з нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник наводить такі ж самі доводи, що викладені у позовній заяві, а також зазначає про те, що оскільки внесення до актів приймання-передачі виконаних робіт за договором підряду завідомо завищених обсягів робіт є явним порушенням правил здійснення господарської діяльності, то вважає помилковою правову позицію суду першої інстанції щодо відсутності складу господарського правопорушення зі сторони відповідача, а відповідно й обов`язку відшкодувати завдані таким господарським правопорушенням збитки. При цьому в рішенні  не враховано той факт, що Служба в позовній заяві як на підставу позовних вимог посилалася саме на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, що призвело до витрат бюджетних коштів в сумі 55 895,54 гривень, та завдало матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету України на відповідну суму, а не на зміну умов укладеного між сторонами договору.
Враховуючи викладене, позивач вважає вимоги позовної заяви підтвердженими  належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що не взято до уваги судом першої інстанції при винесенні Рішення Суду.
Відзиви на апеляційну скаргу від відповідача та третіх осіб не надходили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 04.03.2019 року між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області (Замовник) та Дочірнім підприємством «Миколаївський облавтодор» (Підрядник) було укладено Договір № 1-Б, згідно з п. 1.1 якого Підрядник зобов`язався у порядку та на умовах, визначених цим Договором, на свій ризик, власними та/або залученими силами і засобами надати послуги: 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області) (надалі по тексту – роботи) в обумовлений цим Договором термін. Замовник зобов`язався прийняти виконані роботи згідно із цим Договором та чинним законодавством України після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів передбачених на ці цілі на його рахунок.
Умовами даного Договору визначено:
- ціна Договору визначається на підставі договірної ціни (Додаток 1 до Договору) і становить 110   622   606,72 грн, в тому числі ПДВ 18   437   101,12 грн (п. 3.1, в редакції Додаткової угоди № 9 від 24.01.2020);
- Замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за належним чином виконані роботи в порядку, передбаченому Договором; приймати виконані роботи згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в ) за умови дотримання Підрядником п. 13.1. Договору. інші обов`язки: а) інформувати Підрядника про впровадження нових та зміни в діючих нормативно-правових та інших нормативних документах щодо питань забезпечення безпеки руху на автомобільних дорогах загального користування і споруд на них та експлуатаційного утримання; б) здійснювати в межах компетенції контроль за виконанням вимог нормативних документів по безпеці дорожнього руху; в)  разом з Підрядником вести облік ДТП, брати участь у розслідуванні ДТП. в тому числі з матеріальними збитками, які виникли на автомобільних дорогах, що знаходяться на експлуатаційному утриманні у Підрядника; г) здійснювати технічний нагляд за відповідністю якості виконаних робіт діючим нормативним документам (п. 4.1);
- Підрядник зобов`язаний: забезпечити виконання робіт в порядку та у строки, встановлені Договором; забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам, установленим Договором та нормативними актами (п.п. 5.1.1-5.1.2);
- Підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядників, які передбачалися тендерною пропозицією, а також інші субпідрядні організації, за письмовим погодженням із Замовником у порядку, встановленому чинним законодавством і цим Договором. Замовник протягом п`яти робочих днів після одержання запиту Підрядника повідомляє його листом про прийняте рішення. Укладання субпідрядних договорів не створює будь-яких правових відносин (зобов`язань) між Замовником і Субпідрядником. При залученні Субпідрядників, Підрядник контролює наявність у них ліцензій, дозволів на провадження певного виду господарської діяльності, якщо отримання такого дозволу або ліцензії на провадження такого виду діяльності передбачено законодавством. Субпідрядники, що залучаються до виконання робіт, повинні відповідати таким вимогам: наявність ліцензії (дозволу) на виконання робіт, якщо отримання такого дозволу або ліцензії на цей вид діяльності передбачено законодавством; наявність ресурсів (матеріальних, технічних, фінансових), які забезпечують якісне та своєчасне виконання договору підряду. Документи, що підтверджують відповідність Субпідрядника вищезазначеним вимогам мають надаватися Підрядником Замовнику для ознайомлення одночасно із зверненням стосовно погодження залучення Субпідрядника, а саме: копія ліцензії (дозволу) Субпідрядника на виконання робіт, якщо отримання такого дозволу або ліцензії на цей вид діяльності передбачено законодавством; інформаційна довідки Субпідрядника про наявність необхідного обладнання для виконання робіт відповідно до технології виконання робіт, вимог технічної специфікації, а також з дотриманням діючих норм і правил виконання робіт; інформаційна довідка Субпідрядника про наявність кваліфікованих працівників для виконання робіт. У зверненні стосовно погодження Субпідрядника Підрядник обов`язково зазначає інформацію щодо виду робіт, які доручаються Субпідряднику. Замовник має право відмовити у залученні запропонованого субпідрядника з обґрунтуванням причин такої відмови і протягом п`яти робочих днів письмово повідомити Підрядника про мотивовану відмову. Підрядник може укладати договори з субпідрядними організаціями для виконання робіт за цим Договором тільки після письмового погодження з Замовником При цьому Підрядник зобов`язується при укладенні таких Договорів із Субпідрядниками визначити їх істотною умовою зобов`язання Субпідрядника утриматись від пред`явлення будь-яких вимог до Замовника пов`язаних із виконанням такого Договору Субпідряду За якість робіт наданих субпідрядником несе відповідальність Підрядник. Приймання робіт, наданих субпідрядниками, здійснює Підрядник (п. 10.1);
- Підрядник повинен виконати передбачені Договором роботи, якість яких відповідає умовам та вимогам нормативних документів, зазначеним у пункті 1.2. Договору та іншим діючим нормативним актам. Відповідальність за якість виконаних робіт, використаних матеріалів, устаткування несе Підрядник (п. 13.1);
- Замовник здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконаних робіт відповідно до частини першої статті 849 Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому Договором. Замовник має право контролювати якість і обсяг матеріальних ресурсів до моменту їх використання для виконання робіт та в процесі виконання робіт (п. 13.2);
- контроль якості здійснюється представником Замовника - працівником Замовника та/або залученою Замовником спеціалізованою організацією або спеціалістом. Контроль Замовника за якістю робіт, матеріалів, устаткування, інших ресурсів буде здійснюватися згідно, але не виключно, ДБН А.3.1-5. СОУ 45.2-00018112-028:2008 та наказу Державного агентства автомобільних доріг України від 21.01.2015 № 7 «Про забезпечення якості при виконанні дорожніх робіт» (п. 13.3);
- передання робіт Підрядником і прийняття їх Замовником оформляється Актом приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в), підписаним обома Сторонами (п.    15.3);
- протягом 5 робочих днів з моменту отримання Актів за формою №КБ-2в Замовник зобов`язаний розглянути та підписати їх в разі відсутності зауважень, або в такий саме строк направити Підряднику мотивовану відмов) від їх підписання (п. 15.4);
- прийняття виконаних робіт здійснюється Замовником за умови належного виконання робіт та надання Підрядником на вимогу Замовника документів, що підтверджують якість матеріальних ресурсів, використаних при виконанні робіт (п. 15.5);
- у разі виявлення неналежного виконання робіт, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на вартість виконаних робіт, ненадання необхідних документів, Замовник має право відмовитись від підписання наданих документів (п. 15.7);
- оплата виконаних робіт проводиться на підставі належним чином оформлених «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма №КБ-2в) і «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма №КБ-3), які складаються Підрядником і подаються  для  підписання  Замовнику, а також на підставі рахунку, в межах одержаних асигнувань на казначейський рахунок Замовника (п. 16.1);
- роботи, виконані Субпідрядником можуть оплачуватися напряму з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Субпідрядника. Замовник проводить оплату за фактично виконані роботи протягом 3 банківських днів після надання Субпідрядником відповідних документів на оплату, при наявності бюджетних коштів на рахунку Замовника на ці цілі. При цьому, від Субпідрядника повинні надійти наступні документи: лист-звернення Субпідрядника про необхідність оплати виконаних робіт на рахунок Субпідрядника напряму із зазначенням необхідних для такої оплати реквізитів; рахунок Субпідрядника на оплату наданих робіт; форми №КБ-2в та №КБ-3, підписані Підрядником та Субпідрядником. Про оплату робіт напряму Субпідряднику Замовник повідомляє Підрядника наступного робочого дня після отримання вищезазначених документів. Питання подальших розрахунків між Підрядником та Субпідрядником вирішуються без участі Замовника (п. 16.3);
- у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій (п. 20.1);
- у разі недосягнення Сторонами згоди спорі, вирішуються у судовому порядку за місцезнаходженням Замовника (п. 20.2);
- цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє по 31.07.2020 року, а в частині виконання грошових зобов`язань - до повного їх виконання (п. 21.1, в редакції Додаткової угоди № 12 від 14.05.2020).
У наступному, шляхом укладання додаткових угод № 1 від 27.03.2019, № 2 від 16.04.2019, № 3 від 24.05.2019, № 4 від 25.06.2019, № 5 від 19.07.2019, № 6 від 02.10.2019, № 7 від 28.12.2019, № 8 від 28.12.2019, № 9 від 24.01.2020, № 10 від 19.02.2020, № 11 від 30.03.2020, № 12 від 14.05.2020, № 13 від 14.05.2020, № 14 від 22.05.2020 сторони вносили зміни до даного Договору в частині коригування ціни договору, строку дії договору та календарного плану, а також реквізитів підрядника.
Відповідно до умови п. 10.1 Договору, ДП “Миколаївський облавтодор” звернулося до Служби з листом №ЮР/2627 від 18.12.2019 щодо погодження залучення до виконання робіт з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, км 159+000 - км 177+500, в межах Договору субпідрядної організації – Приватного підприємства “Будівельна фірма “Миколаївавтодор”, як субпідрядника.
У відповідь на це звернення, листом №3004/03-19 від 23.12.2019 позивач погодив залучення субпідрядника для виконання вищезазначених робіт.
Приватне підприємство “Будівельна фірма “Миколаївавтодор” звернулося до Служби з листом № 1575 від 20.12.2019 щодо перерахування 500000,00 грн за виконані субпідрядні роботи з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, км 159+000 - км 177+500. При цьому Субпідрядник гарантував оплату двох відсотків від зазначеної суми Генпідряднику. 
20.12.2019 Службою як замовником, ДП “Миколаївський облавтодор” як генпідрядником та ПП “Будівельна фірма “Миколаївавтодор” як субпідрядником було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2019р. форми КБ-3 на суму 500000 грн., згідно з договором № 1-Б від 04.03.2019.
Того ж дня, Службою як замовником, ДП “Миколаївський облавтодор” як генпідрядником та ПП “Будівельна фірма “Миколаївавтодор” як субпідрядником було підписано без будь-яких зауважень та заперечень акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019р. форми КБ-2в з підсумковою відомістю ресурсів на загальну суму 500000 грн., згідно з договором № 1-Б від 04.03.2019
20.12.2019 субпідрядник виставив замовнику для оплати рахунок-фактуру № 269 від на суму 500000 грн.
26.12.2019 позивач перерахував субпідряднику 500000 грн, що підтверджується відповідною випискою з рахунку Служби у Системі дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби України.
Також судом установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що  Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області з 08.01.2020 по 31.03.2020 (із зупиненням з 21.01.2020 по 10.03.2020 для проведення зустрічних звірок) проводилась планова виїзна ревізія фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Миколаївській області за період з 01.10.2017 по 31.12.2019 відповідно до питань програми ревізії і робочого плану.
У ході планової ревізії фінансово-господарської діяльності Служби за період з 01.10.2017 по 31.12.2019, затвердженої актом від 07.04.2020 № 15-14-11/7, було проведено контрольні обміри та встановлено завищення обсягів виконаних робіт суму 55 895,54 грн. А саме, на об`єкті (найменування будови) “Експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення (міжнародної) М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ (на Таганрог) км 139+716 км 177+303”, які виконував субпідрядник ПП “БФ “Миколаївавтодор” в рамках Договору від 04.03.2019 №1-Б (генпідрядник - ДП “Миколаївський облавтодор”), акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на суму 500 000 грн, (ціна договору є динамічною). До акту виконаних робіт включено роботи, які фактично виконані не в повному обсязі на загальну суму 55895,54 грн. Включення до Акту виконаних робіт (типова форма КБ-2в), матеріалів та робіт, які фактично відсутні та не виконані, є порушенням вимог п. 6.4.4 ДСТУ-Б  Д.1.1-1:2013 Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293. Зазначене порушення призвело до незаконних витрат в сумі 55  895,54 грн. та завдало матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на відповідну суму.
Так, з акту контрольного обміру від 26.03.2020 вбачається, що комісією встановлено завищений обсяг робіт з планування узбіч автогрейдером та герметизації тріщин, а саме:
- завищення обсягів планування узбіч автогредером середнього типу з холостим ходом в зворотному напрямку становить 6,2 км;
- завищення обсягів герметизації тріщин із застосуванням ручного заливальника швів становить 2,99617 км.
Претензією  від 18.08.2020 №3410/ЮР-06 позивач повідомив відповідача про те, що актом контрольного обміру від 26.03.2020 встановлено завищення обсягів виконаних робіт на суму 55  895,54 грн., детальний перелік яких визначено вказаним актом,  та виклав вимогу перерахувати до державного бюджету грошові кошти у розмірі 55 895,54 грн в строк до 10 днів з для отримання даної вимоги.
Проте, відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.
Отже, причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача 55 895,54 грн. завищеної вартості виконаних робіт за договорами підряду.
Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Вимогами частини першої статті 628 ЦК України  передбачено, що  зміст договору становлять  умови  (пункти),  визначені  на розсуд сторін і погоджені ними, та  умови,  які є  обов`язковими відповідно до актів цивільного  законодавства.
Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Судом установлено, що згідно з умовами Договору підряду сторонами було досягнуто домовленість про те, що ціна Договору визначається на підставі договірної ціни (Додаток 1 до Договору) і становить 110  622  606,72 грн, в тому числі ПДВ 18 437 101,12 грн (п. 3.1, в редакції Додаткової угоди № 9 від 24.01.2020); договірна ціна є динамічною та підлягає зміні за погодженням сторін; оплата виконаних робіт проводиться на підставі належним чином оформлених «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма №КБ-2в) і «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма №КБ-3), які складаються Підрядником і подаються  для  підписання  Замовнику, а також на підставі рахунку, в межах одержаних асигнувань на казначейський рахунок Замовника.
При цьому, передання робіт Підрядником і прийняття їх Замовником оформляється Актом приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в), підписаним обома Сторонами; протягом 5 робочих днів з моменту отримання Актів за формою №КБ-2в Замовник зобов`язаний розглянути та підписати їх в разі відсутності зауважень, або в такий саме строк направити Підряднику мотивовану відмов) від їх підписання; у разі виявлення неналежного виконання робіт, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на вартість виконаних робіт, ненадання необхідних документів, Замовник має право відмовитись від підписання наданих документів;
Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Згідно із статтею 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
При цьому статтею 853 ЦК України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Як наслідок, перевірка фактичного обсягу витрат робочого часу, які включені до акта, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів.
Отже, враховуючи приписи зазначених норм права, а також те, що Служба оглянула та прийняла за актом приймання виконаних робіт, який підписаний та скріплений печатками сторін без будь-яких зауважень і застережень виконані ПП «БФ «Миколаївоблавтодор» підрядні роботи, обумовлені Договором підряду, апеляційний суд дійшов висновку, що Служба погодилася як з якістю таких робіт, так і з їх кількістю.
Крім того, сторонами до Договору підряду було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт.
Мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку Служби в матеріалах справи відсутня. Водночас обсяг виконаних робіт погоджений сторонами та їх вартість повністю оплачена Службою.
Отже, умови Договору підряду сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.
Звертаючись з позовом, Служба розмір заявлених до стягнення збитків у розмірі 55895,54 грн. визначила виходячи із здійснення надмірної сплати за будівельні роботи на підставі завищених кошторисних розрахунків за договором.
У той же час статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 ГК України.
Застосовуючи дані статті, суду необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) збитки; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.
На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.
Апеляційним судом встановлено, що у контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки" заявлена до стягнення з відповідача перерахована виконавцю будівельних робіт за Договором підряду сума не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України.
Оскільки між сторонами у справі було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти, а кошти, які Служба просить стягнути з ДП «Миколаївський облавтодор», отримані як оплата виконаних за Договором підряду робіт, то суд дійшов висновку, що такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, а тому вони не можуть вважатися збитками та не можуть бути стягнуті на підставі частини другої статті 224 ГК України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що Службою не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності ДП «Миколаївський облавтодор», а саме наявності причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними збитками та діями відповідача.  
Що ж до посилання Служби на набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 55895,54 грн. без достатньої правової підстави, що має наслідком їх повернення у порядку статті 1212 ЦК України, яка визначена позивачем правовою підставою свого позову, то вони були правильно відхилені судом першої інстанції, оскільки між сторонами у справі укладено Договір підряду, а кошти, які Служба просить стягнути з ДП «Миколаївський облавтодор», отримані як оплата належно виконаних за договором робіт, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, і вони не можуть вважатися безпідставно набутим майном.
Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012.
Посилання Служби на акт, складений за результатом планової ревізії її фінансово-господарської діяльності за період з 01.10.2017 по 31.12.2019, як на беззаперечну підставу для стягнення збитків були предметом розгляду суду попередньої інстанції та ним встановлено, що акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки.
При цьому акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.
Крім того, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки, як вже зазначалося, є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть його змінювати.
Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13. 
До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.
Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені позивачем кошти.
Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Тобто укладання сторонами у справі Договору підряду, дії сторін по виконанню його умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.
Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.
Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.
Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідним актом виконаних робіт. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором підряду.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку, що Службою не підтверджено обґрунтованості та законності позовних вимог щодо стягнення з ДП «Миколаївський облавтодор»  на її користь завищеної вартості наданих послуг у розмірі 55895,54 грн. на підставі акта ревізії фінансового-господарської діяльності.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що звіт внутрішнього аудиту вказаного органу управління (контролю) може бути підставою для вжиття ним у межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, у тому числі притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов`язання у межах господарсько-договірних відносин.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: статті 218, 224, 226 ГК України, не приймаються апеляційним господарським судом, оскільки спростовуються викладеним у даній постанові.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.
Згідно зі статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58). 
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.  
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку  ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 3405 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року у справі № 915/53/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Миколаївській області - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий  суддя:                                                                       Бєляновський В.В.

          Судді:                                                                                     Богатир К.В.

                                                                                                          Філінюк І.Г.