ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/30/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський агрегатний завод" 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року (суддя Озерянська С.І) у справі №160/30/21 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський агрегатний завод" про стягнення заборгованості,- 
    
                                               в с т а н о в и В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський агрегатний завод" заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 1 за період жовтень-грудень 2020 року у розмірі 174 740 грн. 11 коп. та за Списком № 2 за період жовтень-грудень 2020 року у розмірі 204 380 грн. 89 коп., на загальну суму 379 121 грн. 00 коп
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський агрегатний завод" в порушення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не перераховувало витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у зв`язку з чим має заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах (список №1, №2).  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року адміністративний позов задоволено. Рішення суду фактично мотивовано обов`язком підприємства відшкодовувати органу Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції під час вирішення спору не було вжито заходів для встановлення та з`ясування наявності заборгованості саме на час розгляду справи. Також зазначає, що через несвоєчасне отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву разом із доказами. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд 
апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами  справи, що ПАТ “Дніпропетровський агрегатний завод” перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та платник, що відшкодовує фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.
Пенсійним фондом України сплачуються пенсії, які призначенні на підставі  статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”  особам, що працювали за Списком №1 та №2 на підприємстві відповідача.
Підприємству надсилалися розрахунки    щодо покриття витрат разом з додатком 6, 7 до   Інструкції №21-1    у спосіб, передбачений законодавством про пенсійне страхування.
У зв`язку із несплатою суми боргу у підприємства залишилась несплаченою заборгованість перед управлінням щодо витрат на виплату і доставку пенсій колишнім працівникам    підприємства, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та №2.
З матеріалів справи слідує, що за відповідачем рахується заборгованість по невідшкодованих до Пенсійного фонду фактичних витратах на виплату та доставку пенсій,    призначених    відповідно з пунктами “а”“б-з”    статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”    за жовтень – грудень 2020 року у розмірі 379 121 грн. 00 коп. 
Відповідно наявних розрахунків    сум відшкодування    витрат на виплату і доставку пенсій по Списку № 1 (п. “а” ст. 13) та по Списку № 2 (п. “б-з”    ст. 13) за період жовтень-грудень  2020 року у розмірі 379 121 грн. 00 коп. з них по Списку № 1    - 174 740 грн. 11 коп., та по Списку    № 2    - 204 380 грн. 89 коп.
У зв`язку з тим, що вказана сума відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2    Прикінцевих положень    розділу    XV Закону №1058-IV    пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього    Закону    в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого    Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього    Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей    13    і    14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"    до набрання чинності    Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій"    та призначених відповідно до частин другої і третьої    статті 114 цього Закону    до досягнення пенсійного віку, визначеного    статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту    291.4    статті    291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої    статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього    Закону    за раніше діючим порядком; за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б" - "з"    статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"    (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту    291.4    статті    291 Податкового кодексу України) та відповідно до    статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"    до набрання чинності    Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій"    та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої    статті 114 цього Закону    (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту    291.4    статті    291 Податкового кодексу України) та частини третьої    статті 114 цього Закону.
Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначена в Інструкції, затвердженою постановою правління ПФУ №21-1 від 19.12.2003.
За приписами п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2  "Прикінцевих положень"  Закону (згідно з  додатками 6  та  7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Пунктом 6.7 Інструкції встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2  "Прикінцевих положень"  Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного Фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно наявних в матеріалах справи розрахунків, заборгованість відповідача за період жовтень-грудень  2020 року з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту “а”    статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”  становить суму 174 740 грн. 11 коп., за Списком № 2 на підставі пунктів “б” - “з”  статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”    становить суму 204    380 грн. 89 коп.
Таким чином, загальна сума заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій зі період жовтень-грудень 2020 року складає – 379    121 грн. 00 коп.
Зважаючи на те, що вказана заборгованість відповідачем у добровільному порядку не сплачена, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для її стягнення з відповідача на користь Головного управління.  
Вказані висновки суду першої інстанції аргументами апеляційної скарги не спростовані. 
Аргументи відповідача, які наведені в апеляційній скарзі, фактично стосуються порушень процесуального закону, які на його думку, допустив суд першої інстанції.
Так, як стверджував відповідач, через несвоєчасне отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі він був позбавлений можливості надати пояснення та докази стосовно наявності/відсутності заборгованості.
З приводу таких аргументів відповідача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що по-перше, дану справу судом першої інстанції розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, що відповідно до положень частини 5 статті 262 КАС України передбачає розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; по-друге, 18.01.2021 судом першої інстанції було направлено на електронну адресу відповідача, що зазначена у позові, ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.40); по-третє, відповідачем ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи, не надано доказів сплати  та погашення спірної заборгованості.
Отже, наведені скаржником аргументи, з огляду на встановлений факт наявності непогашеної відповідачем заборгованості, що підтверджений належними та допустимими доказами, на переконання суду апеляційної інстанції не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, якими обґрунтовувалися вимоги апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський агрегатний завод" залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року по справі №160/30/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

          Повне судове рішення складено 08.07.2021 р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк