УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8958/20 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       07 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:         Коломієць О.С.
суддів                 Талько О.Б, Микитюк О.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 296/8958/20 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на  рішення  Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2021 року, ухвалене суддею Драчем в м. Житомирі
встановив: 
Позивач у жовтні 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла у зв`язку з невиконанням вимог договору б/н, укладеного між сторонами 30.10.2009, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Оскільки належним чином зобов`язання відповідачем не виконувались, виникла заборгованість в розмірі 12080,98 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 8967,51 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3113,47 грн, які позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь.
Рішенням  Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30.10.2009 в сумі 8967,51 грн. та 1560,28 грн судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати  та ухвалити нове судове рішення – яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині незадоволених позовних вимог щодо заборгованості за простроченими відсотками. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що банк надав відповідачу кредит, який останній не повернув, а тому підстав для відмови у стягненні заборгованості за відсотками не було, оскільки позивач мав право їх нараховувати за користування кредитними коштами. Крім того, судом ретельно не досліджені докази у справі, оскільки в анкеті-заяві від 30.10.2009 зазначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 3% на місяць. Тобто сторонами при укладенні Кредитного договору було досягнуто згоди щодо розміру відсоткової ставки, а тому підстав для відмови у задоволенні даних вимог у суду не було. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 30 жовтня 2009 року між сторонами укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який згодом було збільшено до 9000 грн.
Відповідно до ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1055 ЦК України  передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч.1 ст. 638 ЦК України  закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Спірний договір укладений між сторонами шляхом підписання Заяви, у якій зазначено, що вона разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг. Крім того, у даній заяві зазначена сума кредитного ліміту – 1000 грн та базова процентна ставка – 3% на місяць (а.с.13 зворот). 
Тобто долучена до матеріалів справи заява, яка підписана сторонами, свідчить про те, що вони дійшли згоди щодо відсоткової ставки, яка визначена у розмірі 3% на місць (36% на рік), 
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 634 ЦК України  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки відповідач належним чином не виконував передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 24 серпня 2020 року виникла заборгованість за договором, розмір якої, згідно з наданим позивачем в суді першої інстанції розрахунком, становить за простроченим тілом кредиту в сумі 8967,51 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3113,47 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 8967,51 грн. Разом з тим, безпідставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення прострочених відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3113,47 грн, не врахувавши вищевказані обставини справи. 
За таких обставин, рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає зміні, шляхом збільшення розміру заборгованості з 8967,51 грн до 12080,98 грн та понесених судових витрат з 1560,28 грн до 2102 грн. 
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»задовольнити.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2021 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договоромта судових витрат змінити, збільшивши розмір заборгованості з 8967,51 грн до 12080,98 грн та судових витрат з 1560,28 грн. до 2102 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий                                               Судді