ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/734/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.
при секретарі судового засідання Абадей М.О.

Представники сторін:
від позивача: Шейко О.О. адвокат, ордер АА №1122107 від 15.07.2021 р.
від відповідача: представник не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.05.2021 (повний текст складено та підписано 04.06.2021 суддя Федорова О.В.) у справі №908/734/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕСКО» (04080, м. Київ,  вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, корпус 1, офіс 309)
до відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306)
про стягнення грошових коштів
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

ТОВ «АНТЕСКО» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» про стягнення заборгованості у розмірі 1.536.608,67 грн. з яких: 1.507.956.00 грн. заборгованість за поставлену продукцію та 28.652,67 грн. 3% річних.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.05.2021 у справі №908/734/21 позов задоволено частково.  Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» на користь товариства з обмеженою відповідальністю “АНТЕСКО” 1.507,956,00 грн. заборгованості, 26.644,05 грн. 3% річних, 23.019,00 грн. судового збору. В частині стягнення 2.008,62 грн. 3% річних відмовлено.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних у розмірі 26  644,05 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення з урахуванням запропонованого Відповідачем зменшення розміру 3% річних до 14  000 грн.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
- невиконання обов`язків за договором поставки № 20/05/75 від 28.04.2020 обумовлено критичним фінансовим станом Відповідача, який склався, зокрема, в зв`язку з поширенням у світі та на території України пандемії коронавірусу «СОГО-19», який погіршив стан світової економіки та, відповідно, економіки України, наслідком чого є, в тому числі, погіршення стану розрахунків за спожиту електроенергію.
Також критичний фінансовий стан Відповідача обумовлений наявністю дебіторської заборгованості ДП «Гарантований покупець», НЕК «Укренерго» та ДП «Енергоринок» перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за відпущену електроенергію, яка станом на 30.09.2020 складала майже 25 000 000 000 грн.
- вищенаведене свідчить про відсутність вини ДП «НАЕК «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів в несвоєчасному здійсненні оплати за отриману продукцію, виконані роботи та надані послуги та є підставою для зменшення розміру 3% річних.
- стягуючи 3% річних у визначеному розмірі, суд не врахував те, що Позивачем не понесено збитків в зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань за договором, а Відповідач, на відміну від Позивача, згідно з інформацією, зазначеною у Балансі ДП «НАЕК «Енергоатом» за 2020 рік станом на 31.12.2020 має накопичені збитки у розмірі 44 149 865 тис. грн. (2019 - 38 541 455 тис. грн.), за 2020 рік Відповідач отримав чистий збиток в сумі 4 845 208 тис. грн.
- судом першої інстанції не застосовано закон, який підлягав застосуванню, та не враховані висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, що призвело до ухвалення невірного рішення в частині стягнення 3% річних.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «АНТЕСКО»  зазначає, що:
- після дослідження та надання правової оцінки поданим сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання доведений позивачем та не спростований боржником. Крім того, розмір заявлених до стягнення 3% річних не є надмірним з огляду на загальну суму заборгованості відповідача.
- суд першої інстанції правомірно зазначив, що посилання відповідача на постанову Великою Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 суд є некоректним, оскільки, в згаданій постанові мова йшла про нарахування позивачем 40% річних, а не 3%, як то передбачено приписами діючого законодавства. 
- в обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру 3% річних відповідач посилався на наявність надзвичайних обставин у вигляді пандемії та критичну ситуацію із розрахунками за вироблену відповідачем електроенергію контрагентами.
Однак суд першої інстанції виніс законне та обґрунтоване рішення, зазначивши, що, відповідач не довів повну (або часткову) оплату отриманої продукції за вказаний позивачем період в рамках договору поставки №20/05/75 від 28.04.2020 року, а укладаючи договір, сторони діяли за власним бажанням та мали усвідомлювати підприємницькі ризики, у тому числі у зв язку з пандемією в країні.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою суду від 13.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.05.2021 у справі №908/734/21. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.07.2021 о 12:40 годин.
16.07.2021 від представника товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕСКО» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використаннням власних технічних засобів.
Ухвалою від 20.07.2021 судове засідання у справі №908/734/21 ухвалено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку “EasyCon”.
22.07.2021 до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш», де просив провести судове засідання 26.07.2021 за його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наведеним вище клопотанням. 
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.
Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.
Беручи до уваги, що неявка представника відповідача не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.
26.07.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антеско» (Постачальник, позивач у справі) та Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Покупець, відповідач у справі) 28.04.2020 уклали Договір поставки № 20/05/75 від 28.04.2020 року (НАЕК 58-143-01-20-01629 від 29.04.2020 року) (надалі - Договір).
На виконання умов Договору позивачем у травні - липні 2020 року поставлено відповідачу на умовах DDР продукцію загальною вартістю 1.507.956,00 грн., що підтверджується:
- видатковою накладною №РН-0000007 від 07.05.2020 року на суму 56.865,60 грн., в т.ч. ПДВ 9.477,60 грн., довіреністю №1/127 від 07.05.2020 року на отримання цінностей згідно переліку, товарно-транспортною накладною №1 від 08.05.2020 року;
- видатковою накладною №РН-0000008 від 12.05.2020 року на суму 110.342,40 грн., в т.ч. ПДВ 18.390,40 грн., довіреністю №1/127 від 07.05.2020 року на отримання на цінностей згідно переліку, товарно-транспортною накладною №2 від 12.05.2020 року;
- видатковою накладною №РН-0000009 від 18.05.2020 року на суму 858.000,00 грн., в т.ч. ПДВ 143.000,00 грн., довіреністю №1/132 від 18.05.2020 року на отримання цінностей згідно переліку, товарно-транспортною накладною №3 від 18.05.2020 року;
- видатковою накладною №РН-0000010 від 01.06.2020 року на суму 21.312,00 грн., в т.ч. ПДВ 3 552,00 грн., товарно-транспортною накладною №5 від 01.06.2020 року;
- видатковою накладною №РН-0000011 від 09.06.2020 року на суму 52.275,00 грн., в т.ч. ПДВ 8.712,00 грн., довіреністю №1/157 від 10.06.2020 року на отримання цінностей згідно переліку, товарно-транспортною накладною №6 від 09.06.2020 року;
- видатковою накладною №РН-0000013 від 16.06.2020 року на суму 313.200,00 грн., в т.ч. ПДВ 52.200,00 грн., довіреністю №1/157 від 10.06.2020 року на отримання цінностей згідно переліку, товарно-транспортною накладною №8 від 16.06.2020 року;
- видатковою накладною №РН-0000014 від 19.06.2020 року на суму 51.552,00 грн., в т.ч. ПДВ 8.592,00 грн., довіреністю №1/168 від 22.06.2020 року па отримання цінностей згідно переліку, товарно-транспортною накладною №9 від 19.06.2020 року;
- видатковою накладною №РН-0000016 від 24.06.2020 року на суму 25.440,00 грн., в т.ч. ПДВ 4.240,00 грн., довіреністю №1/168 від 22.06.2020 року на отримання цінностей згідно переліку, товарно-транспортною накладною №10 від 24.06.2020 року;
- видатковою накладною №РН-0000017 від 15.07.2020 року на суму 17.808,00 грн., в т.ч. ПДВ 2.968,00 грн., довіреністю №1/196 від 15.07.2020 року на отримання цінностей згідно переліку, товарно-транспортною накладною №11 від 15.07.2020 року.
У відповідності до п. 1.2 Договору позивачем були проведені пусконалагоджувальні роботи та випробування в роботі обладнання вартістю 26.604,00 грн., у т.ч. ПДВ 4.434,00 грн., що підтверджується Технічним актом від 27.05.2020 року пусконалагоджувальних робіт та випробування в роботі обладнання згідно з умовами договору №20/05/75 від 28.04.2020 року та Актом здачі-приймання виконаних робіт та надання послуг від 27.05.2020 року.
Відповідачем було повернуто, а позивачем прийнято обладнання згідно накладної на повернення №ВН-0000002 від 26.08.2020 року на суму 7.632,00 грн., у т.ч. ПДВ 1.272,00 грн., та накладної на повернення №ВН-0000001 від 15.07.2020 року на суму 17.808,00 грн., у т.ч. ПДВ 2.968,00 грн.
Відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати отриманої продукції не виконав.
З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача була направлена претензія №53 від 02.10.2020 з вимогою здійснити розрахунки за поставлену продукцію.
Претензія залишена відповідачем без реагування, борг без оплати.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині незадоволення судом першої інстанції прохання відповідача, яке викладене в відзиві на позовну заяву, про зменшення суми 3% річних до 14  000,00 грн.
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині укладання 28.04.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Антеско» та Відокремленим підрозділом «Атоменергомаш» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Договору поставки № 20/05/75 від 28.04.2020 року (НАЕК 58-143-01-20-01629 від 29.04.2020 року),  поставки у травні - липні 2020 року на виконання умов Договору позивачем відповідачу на умовах DDР (м. Енергодар, Запорізька обл., вул. Промислова, 17) продукції загальною вартістю 1.507.956,00 грн. , невиконання відповідачем своїх зобов`язань з повної та своєчасної оплати отриманої продукції та правильності розрахунку 3 % річних, здійсненного судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" за період з 14.07.2020 по 15.03.2021 на суму 26.644,05 грн
Відмовляючи відповідачу в задоволенні прохання щодо зменшення 3% річних до 14 000,00 грн, суд першої інстанції  визнав некоректним посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18 з огляду на те, що в згаданій постанові мова йшла про нарахування позивачем 40% річних, а не 3%, як то передбачено приписами діючого законодавства та на те, що, укладаючи договір, сторони діяли за власним бажанням та усвідомлюючи ризики у зв`язку з пандемією в країні.
Колегія суддів погоджується з правовою позицією суду першої інстанції в частині того, що, що три проценти річних, заявлені до стягнення позивачем на підставі статтті 625 Цивільного кодексу  України є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції , факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання доведений та не спростований боржником, а розмір заявлених до стягнення 3% річних не є надмірним порівняно із сумою основної заборгованості у розмірі 1.507,956,00 грн., відповідно, заявлена позивачем вимога про стягнення 3% річних у розмірі 28.652,67 грн. є правомірною.
В мотивувальній частині постанови Великої Палати Верховного Суду  від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) містяться наступні правові висновки:
8.35. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
8.36. Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.
8.37. Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
8.38. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
8.39.Суди попередніх інстанцій з`ясували, що з поставленої вартості товару на загальну суму 205 538 грн 92 коп. до подачі позовної заяви до суду відповідач за поставлений товар сплатив 107 157 грн.
8.40. Щодо суми заборгованості за договором поставки, яка станом на момент звернення з позовом (20 липня 2018 року) складала 98 381 грн 92 коп., сплаченої відповідачем у повному обсязі після відкриття провадження у справі, позивач нарахував 40 306,19 грн пені, 30 830,83 грн штрафу, 110 887,30 грн відсотків річних, що разом складає 182 024,32 грн, перевищуючи майже в два рази суму прострочення.
8.41. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів констатує, зміст пункту 8.40. в частині того, що за обставинами справи № 902/417/18, заборгованість за договором поставки, яка станом на момент звернення з позовом (20 липня 2018 року) складала 98 381 грн 92 коп., сплачена відповідачем у повному обсязі після відкриття провадження у справі, позивач нарахував 40 306,19 грн пені, 30 830,83 грн штрафу, 110 887,30 грн відсотків річних, що разом складає 182 024,32 грн, перевищуючи майже в два рази суму прострочення є відмінними від обставин данної справи, згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача 1  507 956,00 грн. основної заборгованості та у розмірі 3% річних з яких стягення 28.652,67 грн. визнано судом першої інстанції правомірним і спів розмірним до заявлених позовних вимог.
Відповідні помилкові доводи скаржника про те, що оскаржуване судове рішення у даній справі ухвалене судом першої інстанції без урахування висновків щодо застосування норм права ( статті 625 Цивільного кодексу України) у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки в зазначеній справі і у справі № 908/734/21, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин є різними, у кожній з зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а тому рішення Господарського суду Запорізької області від 31.05.2021 у справі №908/734/21 слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. (т.2 а.с.63) покладаються особу, що подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.05.2021 у справі №908/734/21 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.05.2021 у справі №908/734/21 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. покласти на Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01011, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код ЄДРПОУ 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306, код ЄДРПОУ 26444970)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.08.2021

Головуючий суддя                                             М.О. Дармін 

Суддя                                                                  І.М. Кощеєв 

Суддя                                                                  О.В. Чус