ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3155/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  29 липня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Безименної Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Черкаської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів розглянула справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 312 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що у встановлений судом строк, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем усунуто не було, тому у відповідності до п.1 ч.4 ст.169 КАС України наявні підстави для повернення позовної заяви. 
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Пунктом 1 ч.4 наведеної статті встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 позовну заяву залишено без руху, визначено спосіб та встановлено строк для усунення недоліків шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.
Підставою для винесення вказаної ухвали стало те, що предметом даного позову є спір щодо ненадання відповіді на запит на інформацію, що не належить до питань, пов`язаних з соціальним захистом учасників бойових дій згідно із Законом № 3551, а тому позивач не звільняється від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. 
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 25.05.2021 позивачем подана заява, в якій останній вказує, що позов спрямований на реалізацію п.14 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Так, будь яка інформація щодо збирання даних відносно вільних земельних ділянок під будівництво - є публічною, тому збір такої інформації шляхом використання правових засобів передбачених ЗУ «Про доступ до публічної інформації» підпадає під дію п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».
Однак, суд першої інстанції не погодився із вказаними доводами позивача, що стало підставою для повернення його позовної заяви.
Колегія суддів постановляючи дану постанову керується наступним.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся із позовом в якому оскаржив бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк на звернення позивача із запитом від 25.03.2021 та просив зобов`язати відповідача розглянути запит від 25.03.2021 про надання публічної інформації.
Зі змісту вказаного запиту вбачається, що останній стосується забезпечення позивача та членів сім`ї земельною ділянкою для індивідуального житлового будівництва.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що предметом позову є захист прав позивача, що пов`язаний із реалізацією ним статусу, в тому числі і учасника бойових дій.
В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Отже, позивач як ветеран війни - учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням, має право на пільги, встановлені законодавством України для вказаної категорії осіб, зокрема, і на звільнення від сплати судового збору відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Посилання суду першої інстанції на позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19 є безпідставними та не можуть бути застосовані під час розгляду даної справи, з огляду на наступне.
Так, у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 зазначено, що перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у справі №9901/311/19.
Так, у справі № 9901/311/19 позивач звернувся до суду з позовом з приводу оскарження нормативного акта, який не зачіпає порядку, обсягу його соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту позивача.
Таким чином, справа № 9901/311/19 та дана справа містять різні предмети спору, які відрізняються наявністю порушених особистих прав та законних інтересів позивача (у даній справі) та оскарження нормативного акта, який носить загальний характер та може бути застосований до різних суб`єктів правовідносин.
Крім того, колегія суддів враховує висновки, викладені у справі Delcourt v. Belgium, в якій Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №4 75/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Європейським Судом неодноразово висловлювалась позиція, згідно якої основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В даному випадку, постановивши ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції фактично позбавив заявника права доступу до суду, що свідчить про порушення його права звернення до адміністративного суду, гарантованого ст.5 КАС України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви є передчасним.
Відтак, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 264, 311, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:          

Судді: