Ухвала
 
10 серпня 2021року
м. Київ
справа № 215/2274/18
провадження № 51 - 2984 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 
16 березня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017040760001723,
встановив:
20 липня 2021 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду                   касаційну скаргу адвоката ОСОБА_5 через її невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також представнику потерпілого було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, 
в установлений строк касаційна скарга повертається особі,  яка її подала.
У межах наданого строку ОСОБА_5 направив нову касаційну скаргу проте недоліків не усунув.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, вимога представника потерпілого не узгоджується 
з повноваженнями суду касаційної інстанції щодо результату розгляду касаційної скарги.
Так, відповідно до положень ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, 
а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення 
і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. 
При цьому ст. 437 КПК встановлює недопустимість погіршення правового становища виправданого та засудженого. Згідно з ч. 1 цієї статті суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
Положеннями ч. 2 ст. 437 КПКвстановлено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої чи апеляційної інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо вироку суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інший спосіб погіршити становище засудженого лише у разі, якщо з цих підстав касаційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник.
Таким чином, суд касаційної інстанції у випадку необхідності застосування суворішого покарання за скаргою потерпілої особи або її представника не може змінити судове рішення, таке рішення може бути скасоване з призначенням нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції.
Проте представник потерпілого, посилаючись на необхідність застосувати суворіше покарання, всупереч положень статей 436, 437 КПКпросить касаційний суд змінити судові рішення в частині призначеного засудженому покарання та призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Враховуючи викладене, прохальна частина касаційної скарги не узгоджується 
з положеннями статей 436, 437 КПК з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа                  не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга представника потерпілого підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 16 березня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                           ОСОБА_3