ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1198/21 Справа № 203/3721/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 липня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, якою провадження у справі про вчинення:
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ “Лоліс”, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
       адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2019 відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2019 № L-WHT181119/01, укладеного між продавцем ТОВ «ЛОЛІС» та покупцем компанією NOVOBELTROX S.R.O. Запорізькою митницею ДФС здійснено митне оформлення в режимі експорт пшениці 2 класу м`якої, не насіннєвої, українського походження, врожаю 2019 року, за періодичною митною декларацією типу ЕК10РР № UA112040/2019/003821.
Зазначені вище товари 19.12.2019, 26.01.2020, 03.03.2020, 14.03.2020, 19.03.2020,21.03.2020, 13.04.2020, 16.04.2020, 20.04.2020 були вивезені за межі митної території України через пункт пропуску «Бердянський морський торговельний порт», а 23.12.2019, 28.01.2020, 05.03.2020, 18.03.2020, 21.03.2020, 24.03.2020, 25.03.2020,        14.04.2020, 18.04.2020 до Дніпровської митниці Держмитслужби були подані додаткові митні декларації типу ЕК10ДР: № UA110210/2019/004125,        №UA110210/2019/004130, №UA110210/2020/000253, №UA110210/2020/000638, №UA110210/2020/000778, №UA110210/2020/000839, № UA110210/2020/000883, №UA110210/2020/000890, №UA110210/2020/000892,        №UA110210/2020/001190, № UA110210/2020/001260.
До митного оформлення товар заявлено Запорізькою торгово-промисловою палатою, що діяла на підставі договорів доручень від 07.10.2019 № Т-109/19 та від 20.12.2019 № Т- 610/19, укладених з ТОВ «Агрія Експедитор» - представником ТОВ «ЛОЛІС» за договором доручення про надання послуг від 03.12.2019 № 03-12/001-А.
Під час митного оформлення зазначеної вище пшениці декларантом були подані наступні документи, в яких відображена інформація про країну походження товару:
-контракт від 18.11.2019 № L-WHT181119/01;
-договір поставки № 011119/01СХ від 01.11.2019 укладений між ТОВ «ДУНКАН КОМП АНІ» та ТОВ «ЛОЛІС»;
-специфікація №1 від 01.11.2019 до договору № 011119/01СХ;
-додаткова угода від 01.11.2019 №1 до договору № 011119/01СХ;
-договір поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020 укладений між ТОВ «АГРАРІЙ VIP» та ТОВ «ПОЛІС»;
-специфікація №3 від 04.03.2020 до договору № 030320/01СХ;
-рахунок - проформа від 18.11.2019 № 1;
-рахунки-фактури: від 20.12.2019 № 1; від 27.01.2020 № 3, від 03.03.2020 № 4, від
16.03.2020        № 5, від 19.03.2020 № 6, від 23.03.2020 № 7, від 23.03.2020 № 8, від 13.04.2020 № 9 та від 16.04.2020 № 10.
Листом від 13.07.2020 № 5172/9/14-29-04-01-06 ГУ ДПС у Миколаївській області повідомлено, що за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкової звітності з ПДВ ТОВ «ПОЛІС» придбання пшениці не відбувалось, взаємовідносини ТОВ «ПОЛІС» з ТОВ «ДУНКАН КОМПАНІ» та ТОВ «АГРАРІЙ VIP» відсутні.
Виявлені митницею обставини свідчать про подання ТОВ «ПОЛІС» митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження, а саме: зовнішньоекономічного контракту від 18.11.2019 № L-WHT181119/01, договору поставки № 011119/01СХ від 01.11.2019, специфікація №1 від 01.11.2019 та додаткова угода від 01.11.2019 № 1 до нього, договору поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020 специфікації №3 від 04.03.2020 до нього, рахунку - проформи від 18.11.2019 № 1, рахунків-фактури від 20.12.2019 № 1; від 27.01.2020 № 3, від 03.03.2020 № 4, від 16.03.2020 № 5, від 19.03.2020 № 6, від 23.03.2020 № 7, від 23.03.2020 № 8, від 13.04.2020 № 9 та від 16.04.2020 № 10.
Так, на думку Дніпровської митниці, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару пшениці 2 класу м`яка, не насіннєвої, походженням з України, врожаю 2019 року загальною вагою 2 163 тон 383 кг, загальною вартістю 9 194 377,75 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.
В апеляційній скарзі представник Дніпровської митниці Держмитслужби просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у порушення митних правил та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 9 194 377,75 грн. З конфіскацією пшениці м`якої, не насіннєвої, насипом, загальною вагою 2 163 тон 383 кг, загальною вартістю 9 194 377,75 грн.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що всі обставини справи.
Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції апелянт зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 38 МК України товарами, повністю виробленими у даній країні, вважається продукція рослинного походження, вирощена або зібрана в цій країні. Згідно ч. 2 ст. 43 МК України країна походження товару заявляється митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.
Вказує, що ОСОБА_1 на підтвердження країни походження експортованого ним товару надав до митного органу зовнішньоекономічний контракт від 18.11.2019 № L- WHT181119/01, договір поставки № 011119/01СХ від 01.11.2019, специфікація №1 від
01.11.2019        та додаткова угода від 01.11.2019 № 1 до нього, договір поставки № 030320/01 СХ від 03.03.2020, специфікація №3 від 04.03.2020 до нього, рахунок - проформа від 18.11.2019 № 1, рахунки-фактури від 20.12.2019 № 1; від 27.01.2020 № 3, від 03.03.2020 № 4, від 16.03.2020 № 5, від 19.03.2020 № 6, від 23.03.2020 № 7, від 23.03.2020 № 8, від 13.04.2020 № 9 та від
16.04.2020        № 10 згідно яких постачальником товару пшениці 3 класу м`якої, не насіннєвої є ТОВ «ДУНКАН КОМПАНІ».
В подальшому, Дніпровська митниця Держмитслужби отримала лист від 13.07.2020 № 5172/9/14-29-04-01-06 ГУ ДПС у Миколаївській області, яким повідомлено, що за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкової звітності з ПДВ ТОВ «ЛОЛІС» придбання пшениці не відбувалось, взаємовідносини ТОВ «ЛОЛІС» з ТОВ «ДУНКАН КОМПАНІ» відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 491 однією з підстав для порушення справи про ПМП є Підставами для порушення справи про порушення митних правил є офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю.
Таким чином, наявність угод купівлі-продажу ТОВ "Лоліс” насіннєвої пшениці, які були надані митниці на підтвердження її українського походження, була спростована державним контролюючим органом.
Вказує, що дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 1 ст. 483 МК України, об`єктом вказаного правопорушення, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а не його декларування.
До початку судового засідання на адресу суду ОСОБА_1 надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
В судове засідання ОСОБА_1 , його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Представник митниці про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак у зазначений час та місце не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. 
Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу та матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно зі ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП, при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 1 ст. 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Зі змісту правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, випливає, що:
- об`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, пов`язаного з порушенням митних правил, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
- об`єктивною стороною передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення є: переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
- суб`єктом наведеного правопорушення є громадяни - декларанти, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
- суб`єктивна сторона за ч. 1 ст. 483 МК України передбачає прямий умисел, тобто, винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з конкретною метою порушення встановленого порядку.
Таким чином, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару - є підробленими, чи, одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.
Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час подання органу доходів і зборів документів на митне оформлення товару, як підстави для переміщення таких товарів.
За змістом ст. 264 МК України, митна декларація приймається та реєструється органом доходів та зборів. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначений у ст. 335 цього Кодексу. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості, і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла шляхом її реєстрації. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант, або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Як вбачається з наданих матеріалів, підставою для складання протоколу про порушення митних правил відносно  ОСОБА_1 лист ГУ ДПС у Миколаївський області від 13.07.2020 № 5172/9/14-29-04-01-06 яким повідомлено, що за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкової звітності з ПДВ ТОВ «Лоліс» придбання пшениці не відбувалось, взаємовідносини ТОВ «Лоліс» з ТОВ «Дункан Компані» відсутні.
У зв`язку з зазначеним, митний орган дійшов висновку, що  ОСОБА_1 , будучи представником ТОВ «Лоліс», вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару пшениці 2 класу м`яка, не насіннєвої, походженням з України, врожаю 2019 року, загальною вагою 2 163 тон 383 кг, загальною вартістю 9 194 377,75 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження товару.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі твердження про порушення ОСОБА_1 митних правил є необґрунтованими та такими, що не відповідають диспозиції норми МК України. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені ст. 335 МК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або , уповноваженої ним особи.
Згідно з положеннями ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей,наведених у цій декларації.
Підставою для митного оформлення на підставі митної декларації типу ЕК10РР №UA112040/2019/003821 стали взаємовідносини між ТОВ «Лоліс» та компанією — покупцем NOVOBELTROX S.R.O., щодо поставки товару. В складі документів необхідних для митного оформлення товарів подавалися саме документи (контракт, договір поставки, специфікація, додаткова угода, рахунок–проформа; рахунки-фактури, коносамент), що стосувалися господарських операцій між вказаними суб`єктами.
З наданих матеріалів вбачається, що в установленому законом порядку, ані виставлений ТОВ “Лоліс” на адресу компанії-покупця NOVOBELTROX S.R.O. жоден документ не визнаний підробленими чи недійсними або одержаними незаконним шляхом, або містять неправдиві відомості.
Також, в матеріалах справи відсутня інформація про те, що в установленому законом порядку проводилась податкова перевірка як ТОВ «Лоліс», так і його контрагентів, предметом якої було б дослідження господарської операції з придбання товару, який і експортується ТОВ «Лоліс» за митною декларацією типу ЕК10РР №UA112040/2019/003821, за результатами якої б було встановлено відсутність господарських операцій між ТОВ «Лоліс» та ТОВ «АГРАРІЙ VIP».
Правила визначення країни походження товару зазначено в Розділі II Митного кодексу України.
Так, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці (п. 2 ст. 36 МК України).
Випадки, коли подання сертифікату про походження товарів є обов`язковим, зазначені у статті 44 Митного кодексу.
В інших випадках можливо підтвердження країни походження шляхом письмової заяви про країну походження товару, зробленої у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем (постачальником)або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.
На виконання положень Митного кодексу України при митному оформленні товару ТОВ «Лоліс» було надано всі необхідні документи (зокрема, контракт та рахунок-проформа), які підтверджують країну походження товару. При цьому у ОСОБА_1 не було підстав для сумнівів у достовірності та дійсності зазначених документів.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 року документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як конфіскація майна, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Практика Європейського Суду з прав людини вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки митним органом не доведено наявності умислу, спрямованого на переміщення через митний кордон України товару шляхом подання митному орану як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що митницею не надано належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника митниці, оскільки наведені останнім доводи є непереконливими і не спростовують висновків суду першої інстанції.
При перевірці справи в апеляційній інстанції також не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.
Керуючись ст. 294 КУпАП, ч. 2 ст. 467 Митного кодексу України -

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби — Романенко І.М., — залишити без задоволення. 
       Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, якою провадження у справі про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.
       
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                   О.Ю. Іванченко