ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 липня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/114/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом»
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 (суддя суду першої інстанції Олейняш Е.М., дата і місце постановлення рішення: 05.04.2021 (повний текст складено – 12.04.2021), м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області)
по справі № 915/114/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАТ-ДЕТАЛЬ»
до відповідача: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» 
про: стягнення коштів в сумі 2 986, 08 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАТ-ДЕТАЛЬ» з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з відповідача Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» заборгованість за договором № 53-123-01-20-06399 від 14.05.2020 року у розмірі 2 986,08 грн. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 4 000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 позов задоволено; стягнуто з відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАТ-ДЕТАЛЬ»: 2 986,08 грн. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість грн. 08 коп.) – заборгованості за договором № 53-123-01-20-06399 від 14.05.2020; 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору; 4 000,00 грн. (чотири тисячі грн. 00 коп.) - витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині основного боргу обґрунтовано тим, що граничним строком оплати за товар по видатковій накладній № 23 від 25.06.2020 на суму 2 986,08 грн. (дата отримання товару на складі вантажоодержувача 01.07.2020) є 03.09.2020 (включно). З 04.09.2020 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. Однак, станом на день розгляду справи суду першої інстанції не було надано доказів оплати заборгованості в розмірі 2 986, 08 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості жодними доказами.
Суд першої інстанціє також зазначив, що є обґрунтованими та підтвердженими понесені позивачем ТОВ «ПРАТ-ДЕТАЛЬ» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн., а відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 по справі №915/114/21. Апелянт просить частково скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 та ухвалити нове рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яким зменшити суму стягнення до 500,00 грн.
Апелянт не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо призначення до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
Відповідач зазначає, що заявлена сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності. Позивачем відповідно до ст. 74 ГПК України не доведено надання зазначених послуг у зазначеній сумі. Позивачем також не надано доказів, які б довели, що його витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову або значенням справи для сторін, а отже вони не підлягають стягненню з Відповідача.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить, частково скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 у справі № 915/114/21 та ухвалити нове рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яким зменшити суму стягнення до 500,00 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 915/114/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.05.2021.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 по справі №915/114/21; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 по справі №915/114/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 17.06.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 17.05.2021, якою відкрито апеляційне провадження у справі №915/114/21, направлялася на електронну адресу позивача та відповідача 20.05.2021 та була отримана в цей же день, що підтверджується роздруківками з електронної пошти. 
Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021, якою відкрито апеляційне провадження у справі №915/114/21, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 19.05.2021. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)
Тобто учасники справи були повідомлені належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційних скарг в письмовому провадженні без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
У даному випадку апелянт просить частково скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 у справі № 915/114/21 та ухвалити нове рішення в частині призначення до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яким зменшити суму стягнення до 500,00 грн.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає за потрібне переглянути рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 у справі № 915/114/21 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Позивачем до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на правову допомогу становлять 4 000, 00 грн. (арк. 22).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються останнім наступними доказами: 
-          договором про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг) № 2501/1 від 25.01.2021, укладеним між адвокатом Івановським Ю. О. та ТОВ "Прат-Деталь" (арк. 18-19). Відповідно до п. 3.1 даного Договору, за правову (адвокатську) допомогу, Замовник сплачує Адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 4  000,00 грн шляхом здійснення безготівкового платежу на розрахунковий рахунок Адвоката. Вартість послуг є незмінною та включає повний юридичний супровід ведення справи по стягненню заборгованості з Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», за договором № 53-123-01-20-063-99, включаючи складання та подання позовної заяви, супровідних документів; 
-          свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2548 від 25.06.2012 (арк. 19); 
-          ордером серії ДП № 1531/031 від 25.01.2021 (арк. 20);
-           актом виконаних робіт від 27.01.2021 на суму 4 000,00 грн., підписаним та скріпленим печатками клієнта та адвоката (арк. 21). Відповідно до даного акту було надано наступні послуги: 1) зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи; 2) правовий аналіз наданих клієнтом документів; 3) складання попереднього розрахунку судових витрат; 4) правовий аналіз позовної заяви; 5) правовий аналіз доказів, які надаються позивачем у справі; 6) підготовка позовної заяви; 7) направлення позовної заяви з додатками учасникам судового процесу; 8) подання позовної заяви до господарського суду;
-           попереднім (орієнтованим) розрахунком судових витрат, що стосується витрат на професійну правничу допомогу. Всі роботи, зазначені в даному розрахунку з відповідною відміткою, виконані адвокатом і ціна у 4  000 грн. 00 коп. є сталою і незмінною;
-          платіжним дорученням № 1086 від 27.01.2021 на суму 4 000,00 грн. з призначенням платежу «оплата по договору о предоставлении адвокатских услуг №2501/1 от 25.01.2021 г.» (арк. 23).
Відповідно до ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не заявлялось до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України.
Відповідно до ч. 5-7 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі     ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 756/2114/17).
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись викладеним вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що у даному випадку позивачем документально доведено, що ним були понесені витрати на правову допомогу, дані витрати є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та часом, витраченим адвокатом на надання таких послуг, тому з врахуванням відсутності у суді першої інстанції заперечень з боку відповідача щодо стягнення відповідних витрат на правову допомогу, клопотань про зменшення розміру вказаних витрат, дані витрати необхідно покласти на відповідача у повному обсязі.
З огляду на викладене вище, колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що  позивачем також не надано доказів, які б довели, що його витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову або значенням справи для сторін, а отже вони не підлягають стягненню з відповідача.
Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий   Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Приймаючи дане рішення, суд відповідно до ст. 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 у справі № 915/114/21 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржене рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 у справі № 915/114/21 в частині стягнення витрат на професійну правничу підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

                                                                                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.04.2021 у справі № 915/114/21 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.
Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.
Постанову складено та підписано 09.07.2021.

Головуючий                К.В. Богатир

Судді:                В.В. Бєляновський

                        І.Г. Філінюк