Справа № 461/8954/20                                Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д. 
Провадження № 33/811/1016/21                  Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Головатого В. Я., за участю захисника Дубініна Р. В., представника Львівської митниці ДФС України Лубоцького Б. І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Дубініна Р. В. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2021 року, 
встановив:
постановою Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2021 року, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), місце народження - АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 84949,2 грн. та конфіскації в дохід держави товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил. 
Відповідно до постанови суду, 15 жовтня 2020 року в зоні митного контролю ММПО ТзОВ «Глобекс Пост» митного поста «Львів-поштовий» Галицької митниці Держмитслужби, під час митного огляду міжнародного поштового відправлення – посилки № А353189, яка надійшла із США, відправником якої, згідно митної декларації форми CN23 № А353189 є ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) АДРЕСА_1 , отримувачем – ОСОБА_4 , яка проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 , були виявлені незадекларовані у митній декларації форми CN23 № А353189 3000 (три тисячі) доларів США, згідно курсу НБУ станом на 15.10.2020 становить 84949,20 грн. Гроші знаходилися без будь-якого приховування.
Згідно митної декларації форми CN23 № №А353189 ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) заявила, що у вказаній посилці пересилає одяг.
Загальна вартість предметів правопорушення становить 84949,20 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), що проживає або перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , не заявила за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у декларації форми CN23 у разі переміщення через митний кордон України.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_7 . Вказує, що з врахуванням положень п. п. 5, 15 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, Правил обробки та відправки міжнародної пошти в місцях міжнародного поштового обміну України, Правил надання послуг поштового зв`язку, переміщувана у міжнародному поштовому відправлення сума грошових коштів письмовому декларуванню не підлягала. Вказує, що під час розгляду справи не були допитані свідки. Зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не заборонене міжнародне поштове відправлення грошових коштів до 10000 євро без письмового декларування. 
Заслухавши пояснення захисника Дубініна Р. В., який підтримав апеляційну скаргу, представника Львівської митниці ДФС України Лубоцького Б. І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
З огляду на те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався у відсутності ОСОБА_8 , а копію оскаржуваної постанови захисник отримав 14.06.2021 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений захисником з поважних причин, а тому його слід поновити.
Вина ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, підтверджується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами, а саме даними протоколу про порушення митних правил № 2060/20900/20 від 15 жовтня 2020 року; митної декларації, згідно з яким ОСОБА_9 задекларувала лише одяг; акту на розкриття та перепакування поштового відправлення; опису предметів, затриманих у ОСОБА_10 ( ОСОБА_2 ); витягу з АСМО «Інспектор». 
Доводи захисника про те, що жодним нормативним актом не передбачена необхідність декларування валютних цінностей до 10000 євро, що на його думку, є підставою для закриття провадження у справі, вважаю необґрунтованими.
Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України, товари – це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.
Згідно з п.п. б) п. 1-1 ч. 1 ст. 4 МК України, іноземна валюта, а саме долар США є валютними цінностями.
Порядок ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України фізичними особами, юридичними особами та банками готівкової валюти і банківських металів регулюється Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей. 
Відповідно до п. 14 вказаного Положення, пересилання в Україну/з України готівкової валюти і банківських металів у міжнародних поштових відправленнях здійснюється виключно з оголошеною їх вартістю.
Таким чином, переміщення через митний кордон України у міжнародних поштових відправленнях готівкової валюти підлягає обов`язковому письмовому декларуванню.
З огляду на те, що ОСОБА_9 пересилала через митний кодон України готівкову валюту у сумі 3000 доларів США у міжнародному поштовому відправленні, у зв`язку з чим у неї був обов`язок задекларувати переміщувані нею валютні цінності, вважаю, що у її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Покликання захисника на п. 5 вказаного вище Положення, згідно з яким фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу, є необґрунтованим, оскільки таке стосується лише безпосереднього перевезення фізичною особою через митний кордон України готівкової валюти.
З огляду на це, вважаю, що вина ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України є доведеною в повному обсязі, та на неї накладене стягнення у межах санкції статті, а тому постанова Галицького районного суду м. Львова від 19.01.2021 року є законною, обґрунтованою, та підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 530 МК України, ст. 294 КпАП України,
постановив:
поновити захиснику Дубініну Р. В. строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 19.01.2021 року.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Дубініна Р. В. – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Львівського
апеляційного суду Головатий В. Я.