УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/2102/15-ц Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:         Коломієць О.С.
суддів: Шевчук А.М, Талько О.Б. 
з участю секретаря
судового засідання:         Дяченко Ю.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №285/2102/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи – Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення  Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 року, яке ухвалене суддею Сташків Т.Б. в м. Новоград-Волинський 
встановив:

У червні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулась до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 12 листопада 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Юнік «Фарма» укладено договір про надання овердрафту №41/2013-Ю, відповідно до якого товариство отримало кредит у розмірі 1 860 000 грн. Цього ж дня, з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов`язався солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість в сумі 3 124 314 грн. 79 коп, яку позивач просить стягнути з поручителя ОСОБА_1 .
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської областівід 26.03.2019 року замінено позивача в справі з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на  здійснення тимчасової  адміністрації в  ПАТ «Банк «Київська Русь»  на його  правонаступника -  ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор».
Рішенням  Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 рокупозов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» заборгованість за кредитним договором № 41/2013-Ю від 12 листопада 2013 року на загальну суму 3 124 314 грн 79 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмір 3 654 грн.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема, позивач вважає, що судом не досліджені належним чином докази по справі, а висновки суду не відповідають обставинам справи. При цьому зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не зупинив розгляд справи до набрання законної сили рішенням Господарського суду м. Києва від 27.11.2019 року у справі № 910/19179/19, яким було відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» до боржника ТОВ «Юнік «Фарма» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, у зв`язку з тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» не надала доказів надання боржнику кредитних коштів за договором про надання овердрафту № 41/2013-Ю від 12.11.2013. Вважає, що вказані обставини, встановлені під час розгляду господарської справи, мають суттєве значення для вирішення даного спору. Також зазанчає, що позивач під час розгляду справи не довів належними доказами розмір заборгованості через ненадання первинних документів, які б підвереджували виплату коштів позичальнику. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.
В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений. В письмових пояснення надісланих до суду просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. Також просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із невиконанням боржником ТОВ «Юнік «Фарма» умов кредитного договору, утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з поручителя на користь кредитора. 
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 12 листопада 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Юнік «Фарма» укладено договір про надання овердрафту № 41/2013-Ю, відповідно до якого товариство отримало кредит у розмірі 1 860 000 грн, з кінцевим терміном повернення коштів - 11 листопада 2014 року (а.с.4).
Цього ж дня, з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов`язався солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.18).
У подальшому до кредитного договору внесено зміни і доповнення від 2 грудня 2013 року, 3 січня 2014, 3 лютого 2014 року, 24 лютого 2014 року, 25 квітня 2014 року, 26 травня 2014 року, 7 липня 2014 року, 4 вересня 2014 року, якими встановлювався строк дії ліміту овердрафту, з них останній з 4 вересня 2014 року до 3 листопада 2014 року, при цьому, з 3 лютого 2014 року зменшено ліміт офердрафту до 1 619 000 грн. та з 24 лютого 2014 року введено фіксовану процентну ставку - 25% річних.
11 жовтня 2017 року між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк» Київська Русь» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Фактор» укладено договір про відступлення права вимоги № UA-EA-2017-07-28-000017-с/42, зокрема за кредитним договором № 41/2013-Ю від 12.11.2013 року, позичальником за яким є ТОВ «Юнік Фарма», та за договором поруки №41/2013-Ю-П-2 від 12.11.2013 року поручителем за яким є ОСОБА_1 (т.1, а.с.115).
Згідно положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 546 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 553 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором (ст.554 ЦК). 
Під час розгляду справ було встановлено, що в порушення умов Кредитного договору, позичальник своїх договірних зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 11 листопада 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3 124 314 грн 79 коп, яка складається із суми непогашеного Овердрафту з 04.11.2014 в сумі 1 619 000 грн; проценти за користування кредитом з 30.09.2014 - 206 971,72 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 24 838,78 грн; пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за Овердрафтом - 352 143,59 грн; 30% річних за порушення кінцевого терміну погашення заборгованості за Овердрафтом - 244 846,03 грн; 30% річних за порушення кінцевого терміну погашення заборгованості процентами - 15 433,91 грн; сума інфляційного збільшення заборгованості по Овердрафту - 616 839,14 грн; сума інфляційного збільшення заборгованості по процентам - 44 241,63 грн.
Вирішуючи спір у справі, суд врахував вищевказані вимоги закону та встановивши, що боржник та поручитель належним чином зобов`язань, передбачених кредитним договором, не виконують, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з поручителя ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не зупинив розгляд справи до набрання законні сили рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2019 року у справі № 910/19179/19, яким було відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» до боржника ТОВ «Юнік «Фарма» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором є безпідставним, оскільки ухвалою суду від 16.01.2019 року провадження у справі було зупинено до розгляду вказаної справи №910/19179/19 (а.с.157-158 т.1). Разом з тим, постановою Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року вказана ухвала за апеляційною скаргою Уповноваженої особи  Фонду гарантування  вкладів фізичних  осіб на  здійснення тимчасової  адміністрації в  ПАТ «Банк «Київська Русь» була скасована (а.с.186-188 т.1). 
При цьому посилання представника відповідача на ту обставину, що вказане рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2019 року, яке набрало законної сили 08 червня 2021 року на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду, в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення, колегія суддів відхиляє, оскільки з урахуванням положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді 1-ї інстанції на момент його ухвалення. Разом з тим, суд першої інстанції ухвалив рішення у даній справі 22 грудня 2020 року, а постанова Північного апеляційного господарського суду винесена 08 червня 2021 року, тому підстави для врахування під час розгляду даної справи обставин, встановлених даним рішенням, відсутні. 
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає. 
Керуючись ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15 вересня 2021 року.

Головуючий                                               Судді