ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/1444/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року в адміністративній справі №160/1444/21 (суддя у 1 інстанції Юрков Е.О.) за позовом ОСОБА_1 до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якому просив: 
- стягнути з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за листопад 2020 року в розмірі 5873,28 грн.;
- стягнути з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 заборгованості по вихідній допомозі у зв`язку з звільненням в розмірі 117945 грн.;
- стягнути з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 листопада 2020 року по 01 лютого 2021 року в розмірі 52115,10 грн.;
- стягнути з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 15000 грн. у відшкодування спричиненої його діями моральної шкоди.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо проведення з ОСОБА_1 розрахунку при звільненні в день звільнення. Стягнуто з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме з 13.11.2020 року по 19.11.2020 року (включно) у розмірі 4571,50 грн. (914,30 грн. х 5 робочих днів). В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до положень ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Зазначено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості по заробітній платі на суму 5873,28грн. здійснений на підставі наданих відповідачем документів, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Також з урахуванням норми ст. 237 – 1 КЗпП України відповідач зобов`язаний відшкодувати спричинену позивачу моральну шкоду. 
В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 98-4/VII від 01.04.2016 року затверджено повноваження ОСОБА_1 , як старости на території сіл Кочережки, Жолобок, Підлісне Вербківської об`єднаної територіальної громади.
Рішенням Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 1-1/VIII від 11 листопада 2020 року «Про початок повноважень депутатів Вербківської сільської ради» розпочато повноваження депутатів Вербківської сільської ради VIII скликання.
Розпорядженням голови Вербківської сільської ради від 12.11.2020 року №154в-К припинено повноваження ОСОБА_1 з 12 листопада 2020 року; фінансово-економічному відділу виконавчого комітету сільської ради здійснити повний розрахунок з ОСОБА_1 , а саме: утримати за 4 календарні дні додаткової відпустки за період роботи з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року.
Вказане розпорядження містить підставу: ст.42, 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.2, п.4 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» № 562-ІХ від 16.04.2020 р., п.5 ст.41 КЗпП України, рішення Вербківської сільської ради «Про початок повноважень депутатів Вербківської сільської ради» від 11.11.2020 року № 1-1/VIII.
Розрахунок з ОСОБА_1 проведено 20.11.2020 року у розмірі 1896,00 грн.
Згідно з довідки виконавчого комітету Вербківської сільської ради №185 від 14.01.2021р. при звільненні вихідна допомога не нараховувалась і не виплачувалась.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на вказані приписи, предметом розгляду у суді апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог. 
Так, щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість по заробітній платі за листопад 2020 року в розмірі 5873,28 грн., слід зазначити наступне. 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Вербківської сільської ради № 183 від 14.01.2021р. у листопаді 2020 року позивачу було нараховано 2355,28 грн. (в тому числі прибутковий податок 423,95 грн., військовий податок 35,33 грн.), виплачено 1896 грн.
Так, у середньоденний розрахунок заробітної плати входить щомісячна премія і доплата за високі досягнення в праці, але згідно із колективним договором Виконавчого комітету Вербківської сільської ради на 2018-2020 роки та Положенням про преміювання працівників Виконавчого комітету Вербківської сільської ради, зазначені види нарахувань не нараховуються в місяці звільнення працівника.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що розрахунок позивача заборгованості по заробітній платі, з середньоденним заробітком в розмірі 914,30 грн. є помилковим, а тому вимога в частині стягнення з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за листопад 2020 року в розмірі 5873,28 грн. не підлягає задоволенню.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не підтверджено наявність моральних стражданням та переживань у зв`язку з допущеною бездіяльністю відповідача, а тому підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача відсутні. 
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача вихідної допомоги при звільненні, суд першої інстанції зазначив, що позивача звільнено з підстав, встановлених Законом № 280/97-ВР, а саме: стаття 51 Закону, у зв`язку з припиненням повноважень виконавчого комітету у зв`язку з формуванням після виборів нового, - припинення повноважень, в тому числі, посадових осіб місцевого самоврядування, які за посадою входили до цього виконавчого органу і виконували свої обов`язки на постійній основі. Так, припинення повноважень у зв`язку із закінченням строку повноважень ради та виконавчого комітету не слід ототожнювати з припиненням виконання повноважень керівним складом господарських товариств, що презюмується п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, таким чином, у даному випадку, наслідки та гарантії передбачені ст. 44 КЗпП України не застосовуються, адже фактично мало місце звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Оскільки позивача звільнено на підставі ч. 1. ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а вихідна допомога в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток передбачена лише в разі звільнення через припинення трудового договору з підстав п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про стягнення вихідної допомоги при звільненні не підлягає задоволенню.
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
По перше, суд першої інстанції помилково зазначив, що позивача фактично звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, оскільки в розпорядженні Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 12.11.2020 року №154 в –К підставою для припинення повноважень позивача чітко зазначено: ст.42, 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.2, п.4 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» № 562-ІХ від 16.04.2020 р., п.5 ст.41 КЗпП України, рішення Вербківської сільської ради «Про початок повноважень депутатів Вербківської сільської ради» від 11.11.2020 року № 1-1/VIII.
Отже однією з підстав для звільнення позивача, зокрема, зазначено п.5 ст.41 КЗпП України.
Доказів того, що вказаний наказ є нечинним або що до останнього було внесено зміни матеріали справи не містять. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 31 січня 2018 року у справі № 803/31/16.
Також, колегія суддів враховує правовий висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 27 січня 2021 р. у справі № 380/1662/20.
Так, чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.
Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.
В той же час приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не врегульовано питання виплати вихідної допомоги працівників у разі ліквідації чи реорганізації органу місцевого самоврядування. 
Нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення, є стаття 44 КЗпП України.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку при звільненні позивача на останнього розповсюджуються приписи ст. 44 КЗпП України.
Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
Пунктом 5 частини 1 статті 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.
Норму частини 1 статті 41 КЗпП України було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року за № 1255-VII.
Оскільки в розпорядженні Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 12.11.2020 року №154 в – К підставою для припинення повноважень позивача зазначено п.5 ст.41 КЗпП України, відповідач при звільненні позивача повинен був врахувати приписи п.5 ст. 44 КЗпП України.
Так, в матеріалах справи наявна довідка про середню заробітну плату позивача, відповідно до якої середній заробіток останнього складав 19657,50грн. (а.с.16).
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 заборгованості по вихідній допомозі у зв`язку з звільненням в розмірі 117945 грн.
За приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року в адміністративній справі №160/1444/21 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року скасувати в частині відмови у задоволені позовної вимоги щодо стягнення з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 заборгованості по вихідній допомозі у зв`язку з звільненням в розмірі 117945 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині яким, стягнути з Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (вул.Матросова, буд.20, с.Вербки, Павлоградський район, Дніпропетровська область, 51453, ІК в ЄДРПОУ 04338902) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованості по вихідній допомозі у зв`язку з звільненням в розмірі 117945,00грн. (сто сімнадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять грн. нуль коп.).  
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року в адміністративній справі №160/1444/21 – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.    

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва