Постанова 
Іменем України 
14 вересня 2021 року
м. Київ 
судова справа № 1-34/03
провадження № 51-4061км20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                    ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за   заявою засудженого  ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року щодо нього (справа № 1-о/456/10/2019) за касаційною скаргою засудженого 
ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області 
від 11 листопада 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 
2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд 
за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області 
від 14 листопада 2003 року, згідно з яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року зазначене рішення суду від 11 листопада 2019 року залишено без зміни. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про незабезпечення судами його особистої участі в судових засіданнях під час розгляду його заяви та апеляційної скарги. Крім того, вказує 
на те, що для захисту його інтересів в судах першої та апеляційної інстанцій було призначено захисника ОСОБА_6 , однак суди не повідомили його про це, 
не з`ясували його позиції щодо цього питання, а також не надали йому можливості провести конфіденційну бесіду із призначеним захисником для погодження позиції захисту.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на безпідставність доводів 
у касаційній скарзі ОСОБА_7 , просила залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення без зміни.
Захисник підтримала касаційну скаргу засудженого та просила її задовольнити.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду й оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення. 
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне 
та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Доводи засудженого ОСОБА_7 про порушення права на захист колегія суддів вважає обґрунтованими. 
Конституцією України гарантовано, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (ст. 59).
Згідно зі ст. 47 ч. 1 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.
Статтею 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI встановлено професійні обов`язки адвоката, який під час здійснення адвокатської діяльності зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.
Відповідно до вимог ст. 18 частин 1, 2 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09 червня 2017 року, адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі. До підписання договору про надання професійної правничої (правової) допомоги у справі адвокат повинен з`ясувати всі відомі клієнту обставини, які можуть позначитися на визначенні наявності правової позиції у справі та її змісті, та запитати і вивчити всі відповідні документи, які є в розпорядженні клієнта. Якщо після виконання цих вимог адвокат переконається у наявності фактичних і правових підстав для виконання певного доручення, він повинен неупереджено й об`єктивно викласти їх клієнту і повідомити в загальних рисах, який час і обсяг роботи вимагатиметься для виконання цього доручення та які правові наслідки досягнення результату, якого бажає клієнт.
За матеріалами провадження, колегія суддів місцевого суду, відкриваючи провадження за нововиявленими обставинами, в ухвалі від 24 січня 2019 року, керуючись положеннями ч. 1 ст. 52 КПК України, постановила залучити захисника через Львівський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги для представництва та здійснення захисту інтересів засудженого 
ОСОБА_7 під час розгляду поданої ним заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду щодо нього. Відповідно до доручення 
від 19 лютого 2019 року № 013-1497788 для здійснення захисту прав та законних інтересів засудженого ОСОБА_7 до закінчення останнього судового засідання 
з перегляду судових рішень, використання всіх національних засобів правового захисту, звільнення особи з місця виконання покарання, призначено адвоката ОСОБА_6 .
Разом з тим, згідно з журналами судових засідань від 09 квітня, 17 травня, 06 серпня та 11 листопада 2019 року та аудіозаписами цих засідань, які містяться на технічних носіях фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції, судом 
не з`ясовувались обставини поінформованості засудженого ОСОБА_7 
про призначення йому захисника ОСОБА_6 та його позиція з даного приводу, а також можливість/неможливість здійснення захисту адвокатом ОСОБА_6 
з дотриманням зазначених положень закону, у тому числі щодо узгодження позиції захисту, враховуючи те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання на території Російської Федерації. 
Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні касаційного суду захисник ОСОБА_6 , яка також зазначила, що жодного разу не спілкувалася 
з ОСОБА_7 , позиції захисту з ним не узгоджувала, судових рішень 
не оскаржувала.
Крім того, як убачається зі змісту поданої ОСОБА_7 заяви про перегляд 
за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду щодо нього, засуджений дійсно просив суд забезпечити його особисту участь у судовому засіданні (а. п. 1).
Разом з тим слід зазначити, що ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене йому 
за вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року у виді довічного позбавлення волі, у ФКУ ВК № 18 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу. 
Суд першої інстанції у повідомленні про призначення до розгляду поданої 
ОСОБА_7 заяви на 06 серпня 2019 року (а. п. 18, 19) просив начальника вказаної колонії повідомити, чи можливо організувати відеоконференцію для її розгляду. Надіслане на адресу колонії повідомлення було викладено як українською, так і російською мовами. Однак у відповідь надійшла лише розписка засудженого 
про отримання зазначеного листа (а. п. 22).
06 серпня 2019 року колегія суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області постановила ухвалу про відкладення розгляду заяви ОСОБА_7 
на 11 листопада 2019 року. 
Крім того, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, оскільки відбуває покарання у ФКУ ВК № 18 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу, його захисник наполягав на проведенні судового засідання в режимі відеоконференції, а начальник виправної колонії жодної відповіді на запит суду щодо можливості проведення відеоконференції не надав, суд постановив провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції на підставі ст. 336 КПК України, доручивши забезпечити її проведення уповноваженим службовим особам ФКУ ВК № 18 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу. Вказана ухвала була перекладена російською мовою та надіслана на адресу колонії 
(а. п. 29-32).
Після цього від засудженого на адресу суду надійшла скарга від 02 вересня 
2019 року, в якій він, зазначаючи про те, що постійне відкладення судових засідань призводить лише до затягування судового розгляду, вказав, що не буде заперечувати щодо розгляду його заяви без його особистої присутності (а. п. 34).
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд 
за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області 
від 14 листопада 2003 року щодо нього.
Постановлену ухвалу місцевого суду від 11 листопада 2019 року засуджений оскаржив в апеляційному порядку.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, суд, розглядаючи подану ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій він також просив забезпечити його особисту участь під час її розгляду, зазначив, що оскільки засуджений відбуває покарання поза межами України, а саме у ФКУ ВК № 18 УФСВП Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу, то наведена обставина виключає таку можливість. При цьому апеляційний суд провів розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 хоч і за його відсутності, але за участю його захисника – адвоката ОСОБА_6 , що, на думку суду, належним чином забезпечило реалізацію права засудженого на захист, про що зазначено в постановленому рішенні.
Відповідно до вимог ст. 401 ч. 4 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, – також у разі, якщо про це надійшло його клопотання. 
У порушення наведених вимог закону суд апеляційної інстанції не встановив та 
не усунув порушень, допущених судом першої інстанції.
Крім того, колегія суддів вважає, що як суд першої, так і суд апеляційної інстанції, 
в порушення вимог процесуального закону не вжили усіх можливих заходів щодо забезпечення участі засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання на території Російської Федерації, в судовому провадженні. 
Відповідно до ст. 5 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року з урахуванням Протоколу 
до неї від 28 березня 1997 року (далі – Конвенція), учасниками якої є Україна та Російська Федерація, при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться одна з одною через свої центральні, територіальні та інші органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлено інший порядок зносин. Договірні Сторони визначають перелік своїх центральних, територіальних та інших органів, уповноважених на здійснення безпосередніх зносин, про що повідомляють депозитаря.
Зносини з питань видачі і кримінального переслідування здійснюються Генеральними прокурорами (Прокурорами) Договірних Сторін. Зносини з питань виконання процесуальних і інших дій, що потребують санкції Прокурора (суду), здійснюються органами прокуратури у порядку, встановленому Генеральними прокурорами (Прокурорами) Договірних Сторін (ст. 80 Конвенції).
Відповідно до вимог ст. 545 ч. 2 КПК України Міністерство юстиції України звертається із запитами до судів про міжнародну правову допомогу 
у кримінальному провадженні під час судового провадження та розглядає відповідні запити судів іноземних держав.
Як видно із матеріалів провадження, Стрийський міськрайонний суд Львівської області хоч і звертався до Федеральної казенної установи «Исправительная колония № 18 Управления Федеральной службы исполнения наказаний по Ямало-Ненецкому автономному округу» з метою організації участі засудженого ОСОБА_7 під час  розгляду його заяви в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте 
у матеріалах провадження відсутні дані про звернення суду з цією метою 
до уповноважених органів за процедурою, передбаченою Конвенцією та 
главою 42 КПК України.
Подальша відмова засудженого ОСОБА_7 від участі в судовому розгляді була обумовлена недопущенням порушення розумних строків розгляду справи, тобто була не добровільною, а вимушеною, тому здійснення розгляду без забезпечення участі засудженого ОСОБА_7 в даному конкретному провадженні за таких обставин є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.  
Що стосується участі засудженого у розгляді поданої ним апеляційної скарги, то, 
як видно з матеріалів провадження, Львівський апеляційний суд заявлене клопотання з цього приводу взагалі залишив поза увагою, зазначивши про те, 
що в судовому засіданні інтереси засудженого представляє захисник, а з огляду на те, що засуджений відбуває покарання поза межами України, вказане виключає можливість забезпечити його участь в судовому засіданні. При цьому жодних дій, направлених на забезпечення участі ОСОБА_7 під час розгляду судом його апеляційного скарги, суд не вчиняв.
Отже, під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судових рішень, що у відповідності з вимогами п. 1  ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування таких рішень. 
За таких обставин, оскаржені ухвали підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а касаційна скарга засудженого 
ОСОБА_7 – задоволенню. 
При новому розгляді в суді першої інстанції необхідно врахувати наведене, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України із дотриманням прав та законних інтересів усіх учасників судового провадження та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 
2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                  ОСОБА_3